Єдиний унікальний номер: 379/359/25 
Провадження № 2/379/13/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2026 року	м.Тараща	

Таращанський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді:     Невгада О.В.,
за участю:
секретаря судового засідання -   Бакал О.А., Боженко Т.В.,
позивачки -      ОСОБА_1 ,
представника позивачки – адвоката -  Іванова А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: виконавчий комітет Таращанської міської ради Київської області, Голосіївська районна у м. Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав,

УСТАНОВИВ:
І. Короткий виклад вимог позивачки та заперечень відповідача
04.03.2025 позивач ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Іванова А.В. звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особи: виконавчий комітет Таращанської міської ради Київської області, Голосіївська районна у м. Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав.
Згідно позовної заяви позивач просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з ухиленням від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач деякий час знаходилась у відносинах, без оформлення шлюбу, з відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивачки та відповідача народилась донька - ОСОБА_3 . Однак після народження доньки відносини з відповідачем припинились через його агресивну поведінку. Він почав постійно ображати позивачку, погрожувати розправою, вчиняти моральний тиск на неї.
Вказує на те, що відповідач у виховані та утриманні дитини участь не приймає. В 2024 році позивачка намагалась залучити ОСОБА_2 до виконання своїх батьківських обов`язків, але дитина його боїться через його неадекватну поведінку.Своєю поведінкою відповідач негативно впливає на дитину, що відображається на її емоціональному стані, не приймає участі у вихованні та її утриманні.
27.03.2025 до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву в якому вказано, що позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав відносно доньки є передчасними та на даний час відсутні правові підстави для застосування до нього такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав. Зазначає, що з позивачкою перебував деякий час у відносинах, без оформлення шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася донька ОСОБА_3 . На даний час вони з позивачкою спільно не проживають. Спільне проживання припинили через те, що мають різні погляди на сімейне життя, а не через його агресивну поведінку, як зазначила позивачка.З 23.11.2022 року по 05.01.2023 року відповідач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку, з військовою агресією російської федерації проти України.Під час виконання обов`язків військової служби, отримав травми, що вплинули на його стан здоров`я: постійна емоційна напруга, тривога та хвилювання,приглухуватість на обидва вуха, постійні запалення нирок.Відповідач неодноразово звертався за онлайн консультаціями до лікарів психологів для адаптації до нормального життєвого ритму після отриманих травм та безпосередньої участі у бойових діях.
Вказує на те, що під час першого року життя доньки він був мобілізований до служби в Збройних Силах України тому мав змогу спілкуватися фактично лише по телефону.
Коли намагався налагодити відносини з позивачкою та поспілкуватися із донькою, позивачка була відсутня за місцем свого фактичного проживання, її спосіб життя та розпорядок дня не збігався з його, коли відповідач мав змогу бути у відпустці.
Не заперечує, що притягувався до адміністративної відповідальності за домашнє насильство психологічного характеру, проте такі його дії пов`язані із його психічним станом при виникненні стресових ситуацій та реабілітації після отриманих травм, він гостро реагує під час емоційної напруги.
Щодо сплати аліментів, та існування заборгованості з їх сплатищо дійсно на даний час є заборгованість. Вказує, що при зміні тих обставин що виникли, зобов`язується сплачувати аліменти та сплатити заборгованість.
Вважає, що між ним та донькою є тісний емоційний зв`язок, він цікавиться її життям, духовним та емоційним розвитком, знає про її зростання та бажання. Під час спілкування телефоном донька називає відповідача татом.А тому застосування такого крайнього заходу, як позбавлення відповідача батьківських прав є несправедливим (а.с.108-113 т.1).
28.03.2025 від представника позивача – адвоката Іванова А.В. через ЕКЕС на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якому зазначено про те, що позивач із запереченнями відповідача категорично не погоджується (а.с.123-127 т.1).На думку позивача та її представника,участь в бойових діях, внаслідок яких відповідач отримав поранення, не спростовує фактів здійснення погроз, образ, іншого роду психологічного тиску на позивачку в присутності дитини (внаслідок чого вона фактично й лякається батька) та не спростовує обставин, викладених у позові. Звертає увагу суду, що відповідач фактично визнав умисне ухилення від сплати аліментів. Відповідач зазначає, що між ним та дитиною є тісний зв`язок, цікавиться її розвитком, бажаннями і вона його називає татом, що на думку позивача та її представника, є лише твердженнями відповідача, які не підкріплені належними, допустимими доказами.Позивачка повністю заперечує щодо таких тверджень відповідача ОСОБА_2 . Контакти, які були раніше, носили рідкісний, формальний характер і супроводжувались неадекватною поведінкою відповідача. 
21.03.2025 від представника виконавчого комітету Таращанської міської ради Київської області надійшли письмові пояснення у справі в яких вказано, що надавачі соціальних послуг Таращанської міської територіальної громади не залучалися до роботи з даною сім`єю, не володіють інформацією про умови проживання, виховання та догляду дитини, про стан виконання ОСОБА_2 батьківських обов`язків щодо малолітньої дочки ОСОБА_4 . Позивачка не зверталася до органу опіки та піклування Таращанської міської ради з питанням про неналежне виконання батьком ОСОБА_2 його батьківських обов`язків. Крім того, у матеріалах справи, як доказ неналежного виконання батьківських обов`язків, містяться пояснення, акт обстеження умов проживання служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, де фактично проживає позивачка ОСОБА_1 та її малолітня дитина. Вважає за доцільне залучити до участі у розгляді справи в якості третьої особи орган опіки та піклування Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, оскільки саме він володіє інформацією про умови проживання, виховання та догляду дитини, може зробити висновок про стан виконання ОСОБА_5 батьківських обов`язків щодо малолітньої дочки ОСОБА_3 (а.с.102 на зв. -109 т.1).

ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2025 головуючим суддею у даній судовій справі визначено суддю Невгада О.В. 
Ухвалою суду від 06.03.2025 року було відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 31.03.2025 року було залучено до участі у справі, як третю особу, Голосіївську районну у м. Києві державну адміністрацію, як орган опіки та піклування.Доручено Голосіївській районній у м. Києві державній адміністрації, як органу опіки та піклування, подати до суду письмовий висновок щодо розв`язання цього спору, а саме: доцільності/недоцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка фактично проживає разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , у строк до 15.04.2025.
У подальшому, ухвалою суду від 16.04.2025 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.Одночасно задоволено клопотання позивачки ОСОБА_1 та її представника Іванов А.В. про виклик в судове засідання свідків. 
Витребувано з КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» інформацію щодо проходження лікування відповідачем ОСОБА_2 у 2023 році з зазначенням періоду лікування та встановленого діагнозу.
Витребувано з Smart Medical Center на Оболоні інформацію щодо проходження лікування відповідачем ОСОБА_2 у 2024 році з зазначенням періоду лікування та встановленого діагнозу.
Ухвалою суду від 18.03.2026 року було визнано обов`язковою явку у судове засідання представника третьої особи Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування.
Розгляд справи було неодноразово відкладено за клопотаннями сторін.

ІІІ. Позиції учасників справи.
Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала повністю з підстав, зазначених у позові, та дала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково пояснила, що відповідача мобілізували, коли вона була на восьмому місяці вагітності. Коли він приходив до неї, то поводив себе іноді нормально, іноді неадекватно, часто змінював свою поведінку. Перед народженням доньки він їй не допомагав, але після народження доньки вона заставила його забрати їх з пологового будинку. 20.11.2022 року військову частину відповідача перевели в зону бойових дій. В РАЦС для реєстрації дитини він не з`явився, тому вона отримала свідоцтво про народження, як мати одиначка. у лютому-березні 2023 року він її уговорив записати його батьком дитини. Коли дитині виповнилось 4 місяці відповідач майже кожного дня приходив п`яний, що тривало до листопада 2023. Вона часто викликала поліцію на відповідача, а він - на неї близько 15 разів. Аліментів на дитину відповідач не сплачує та він доньку не бачив близько двох років, оскільки не приходив до дитини. З дитиною він не жив жодного дня. Він переслідує лише її (позивачку). Останній раз вона бачила його два року тому (в 2023 році). Останній раз він викликав поліцію 27 липня 2025 року, останній раз телефонував тиждень тому, запитував як справи у дитини, як проходить її адаптація до садочка. Позбавлення відповідача батьківських прав необхідно їй, щоб відповідач не викрав дитину, та щоб донька не бачила їх конфліктів.
У підготовчому судовому засіданні не заперечувала проти залучення до участі у справі, як третю особу, орган опіки та піклування Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації.
У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 – адвокат Іванов А.В. позов підтримав повністю з підстав, зазначених у позові.
Крім того, у підготовчому судовому засіданні вважав за необхідне залучити до участі у справі, як третю особу, орган опіки та піклування Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації.
Представник третьої особи Палько Т.Д. у підготовчому судовому засіданні підтримала надані суду письмові пояснення та не заперечувала щодо залучення до участі у розгляді даної справи, як третьої особи орган опіки та піклування Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, оскільки вони володіють усією необхідною інформацією щодо предмету розгляду по справі.
Також просили суд розглядати справу без участі їхнього представника (а.с.235 т.1).
Відповідач ОСОБА_2 у судові засідання не з`явився, про день, час та місце проведення судових засідань повідомлений належно та завчасно. У прохальній частині відзиву на позовну заяву, поданому 27.03.2025, відповідач просив здійснювати розгляд справи без його участі (а.с.113 т.1).
Представник органу опіки та піклування Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації Ніколаєнко Н.М. у судовому засіданні підтримала висновок районної у м. Києві державної адміністрації щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав. відносно доньки ОСОБА_3 , 2022 р.н.
Відповідаючи на запитання суду, представник органу опіки та піклування вказала, що ОСОБА_6 не з`явився на Комісію з питань захисту прав дитини Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації. Відповідач в розмові з представником комісії заперечив проти позбавлення його батьківських прав, але протягом п`яти місяців, доки це питання перебувало на розгляді, ОСОБА_6 не проявив свого інтересу до дитини.
Під час судового розгляду дитина сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не була вислухана через її малолітній вік.

ІV. Обставини справи, встановлені судом.
Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника третьої особи, перевіривши викладені у позовній заяві обставини, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані докази, судом встановлено наступні фактичні обставини та визначено зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, щозгідно свідоцтва про народження серії 1-БК позивач та відповідач є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).
Також судом встановлено, що у зареєстрованому шлюбі сторони не перебували.
Згідно листа Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 04.11.2024 вих. № 100/09-3135 про надання інформації щодо вчинення домашнього насильства, де була присутня малолітня дитина вбачається, що в листопаді 2023 року надійшло повідомлення від Голосіївського управління поліції ГУНГІ у місті Києві щодо домашнього насильства. Посадовими особами проведено профілактичну роботу з батьками: ОСОБА_2 , 1991 р.н. та ОСОБА_1 , 1992 р.н.
До вищевказаного листа додано: пояснювальну від ОСОБА_1 (а.с.15 т.1), акт обстеження умов проживання дитини ОСОБА_3 , 2022 р.н. (а.с.16-17 т.1), пояснювальну від ОСОБА_2 (а.с.18).
22.11.2022 працівником поліції було винесено ТЗПСК серії АА № 371542 на ім`я ОСОБА_2 за вчинення домашнього насилля стосовно ОСОБА_1 (а.с. 19 т.1).
Крім того,10.12.2023 працівником поліції було винесено ТЗПСК серії АА № 371561 на ім`я ОСОБА_2 за вчинення домашнього насилля стосовно ОСОБА_1 (а.с. 20 т.1).
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.02.2024 по справі № 752/26659/23 (а.с 21-22 т.1) тапостановою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.02.2024 по справі № 752/26662/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с 23-24 т.1).
Постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 08.10.2019 по справі № 375/1955/19 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. З ст. 172-20 КУпАП (а.с.25 т.1).
20.08.2020 постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі № 375/735/20 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. З ст. 172-20 КУпАП (а.с.26-27 т.1).
Вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 25.01.2021 по справі № 375/26/21 ОСОБА_2 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 185 КК України із застосуванням ст. 75 КК України терміном на 1 рік (а.с.28-29 т.1).
Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 29.09.2023 по справі № 761/27093/23 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. З ст. 172-20 КУпАП (а.с.30-31 т.1).
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.01.2024 по справі № 752/25408/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с.32 т.1).
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 травня 2023 про видачу обмежувального припису, суд ухвалив заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - задовольнити.Видано обмежувальний припис щодо ОСОБА_2 строком на 6 місяців (а.с.33-36 т.1).
Також при зверненні до суду з позовом на підтвердження своїх позовних вимог позивачем було надано: лист військової частини НОМЕР_1 від 14.11.2024 вих. № 21013, про те, що старший лейтенант ОСОБА_2 мав випадки самовільного залишення військової частини та перебування на території в/ч в стані алкогольного сп`яніння (а.с.37-38 т.1); службову характеристику військової частини НОМЕР_1 згідно якої ОСОБА_2 зарекомендував себе з негативної сторони і своєю поведінкою дискредитує звання офіцера ЗСУ (а.с.39 т.1); лист командира в/ч НОМЕР_2 від 09.12.2024 № 4411, яким адвоката Іванова А.В. повідомлено, що ОСОБА_2 на даний час військову службу у в/ч НОМЕР_2 не проходить (а.с.40 т.1); акт службового розслідування військової частини НОМЕР_1 від 17.08.2023 вих. № 16834, яким встановлено самовільне залишення військової частини і пояснення ОСОБА_2 де він зазначає, що декілька днів знаходився в алкогольному сп`янінні (а.с.41-44 т.1); рапорт командира НОМЕР_3 резервної роти про те, що 31.07.2023 було виявлено відсутність старшого лейтенанта ОСОБА_2 . Місце знаходження його невідоме, на телефонні дзвінки не відповідає (а.с.44 зворот, т.1); доповідь т.в.о. командира в/ч НОМЕР_1 про те, що старший лейтенант ОСОБА_2 самовільно залишив місце дислокації резерву НОМЕР_3 запасної роти в/ч НОМЕР_1 (а.с.45 т.1); витяг з наказу № 1939 про проведення службового розслідування по факту відсутності на службі ОСОБА_2 (а.с. 45 зворот т.1); бланки отримання пояснень від 31.07.2023(а.с. 46 -47 т.1); доповідь по факту повернення військовослужбовця ОСОБА_2 (а.с.48 т.1); бланк отримання пояснень від 09.08.2023 (а.с.48 зворот т.1); пояснення ОСОБА_2 (а.с.49 т.1); службову характеристику військової частини НОМЕР_1 , якою зазначається, що ОСОБА_2 зарекомендував себе з негативної сторони і своєю поведінкою він дискредитує звання офіцера ЗСУ (а.с.49 зворот т.1); медичну характеристику на військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 (а.с.50 т.1); витяг з наказу № 167 командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) про зарахування ОСОБА_2 на посаду офіцера резерву запасу 34 запасної роти (а.с.50 зворот); витяг з наказу № 215 командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) про призупинення виплати грошового забезпечення посаду офіцера резерву запасу 34 запасної роти ОСОБА_2 (а.с. 51 т.1); витяг з наказу № 224 командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) про відновлення виплати грошового забезпечення посаду офіцера резерву запасу 34 запасної роти ОСОБА_2 (а.с. 51 зворот - 52 т.1).
27.12.2013 року Тетіївським районним судом Київської області з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно (а.с.53-54 т.1).
Згідно листа Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 04.11.2024 № 37776/24.4-43, станом на 01.11.2024 заборгованість відповідача зі сплати аліментів становить 35315,00 грн. (а.с. 55 т.1).
Згідно листа КНП «ІДПМСД № 2» Голосіївського району м. Києва від 31.12.2024 вих. № 100/47-1535 зазначено, що дитина ОСОБА_3 знаходиться під лікарським наглядом в медичному центрі, мати з дитиною регулярно звертається за медичною допомогою. Відповідач до закладу з дитиною не звертався (а.с.56 т.1).
Крім того на підтвердження своїх позовних вимог позивачкою додано:
-адвокатський запитдо КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» щодо надання інформації про лікування у грудні 2023 року ОСОБА_2 та встановлений йому діагноз (а.с.57- 58 т.1)
- відповідь КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» (а.с.59- 60 т.1).
- Інформацію з Єдиного реєстру боржників (а.с.61-62 т.1).
Відповідачем разом із відзивом подано: довідку № 91 видану КНП ТМР «Таращанська МЛ» ОСОБА_2 про те, що він за медичною допомогою до лікаря нарколога та психіатра не звертався на обліку не перебуває (а.с.117 т.1).
Згідно консультативного висновку лікаря – сурдолога медичного центру «Аврора» відповідач має нейросенсорну двосторонню втрату слуху  (а.с.118 т.1).
Згідно довідки № 220 від 05.02.2025 виданої в/ч НОМЕР_4 старший лейтенант ОСОБА_2 дійсно в період з 23.11.2022 по 05.01.2023 брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України (а.с.119 т.1).
Згідно довідки №661 від 28.02.203 старший лейтенант ОСОБА_2 за обставин безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини у складі підрозділу в/ч НОМЕР_4 отримав травми (поранення) (а.с.120 т.1).
Згідно довідки ВЛК НВМКЦ «ГВКГ» № 16304 від 29.08.2023 відповідач отримав травми пов`язані з проходженням військової служби (а.с.121 т.1).
У матеріалах справи наявні довідки № 75 та №55 від 14.03.2025 видані позивачці про те, що вона у лікаря психіатра та лікаря нарколога на обліку не перебуває (а.с.26 т.2).
Згідно листа КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» ОСОБА_2 з 15.12.2023 по 20.12.2023 перебував на лікуванні у наркологічному відділенні №1 з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Стан відміни делірієм» (а.с.49, 56 т.2).
Згідно листа Медичного центру ТОВ «СМАРТ МЕДІКАЛ ЦЕНТР» (ТМ Smart Medical Center) №200 від 02.05.2025 витребувана ухвалою суду інформаціящодо проходження лікування відповідачем ОСОБА_2 в Медичному центрі відсутня (а.с.54 т.2).
Згідно листа Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 18.06.2025 № 22949/24.4-41, станом на 01.06.2025 заборгованість відповідача зі сплати аліментів становить 69140,40 грн. (а.с. 97 т.2).
Згідно висновку Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації підготовлено та подано до суду про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 вбачається, що з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини орган опіки та піклування Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрації (орган опіки та піклування) вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 , 2022 р.н. (а.с.130-134, 149- 153 т.2).
Згідно листа Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 10.02.2026 № 6721/19.4-43, станом на 10.02.2026 заборгованість відповідача зі сплати аліментів становить 94628,40 грн. (а.с. 227 т.2).
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показала, що позивач її дочка, у них хороші сімейні стосунки. З відповідачем свідок стосунків не підтримує. Спочатку стосунки між ними були хороші, але внаслідок його дій стали неприязними. Зі слів дочки та її (свідка) власних спостережень відповідач зловживає алкогольними напоями, скандалить, поводиться неадекватно. Часто викликав поліцію на позивачку, стверджуючи, що він не знає, де знаходиться спільна дитина. Також він постійно телефонує позивачці, тероризуючи її. Він не турбується про дитину, не сплачує аліменти. Стверджуючи, що хоче спілкуватись з дитиною він фактично з нею не спілкується, тільки вітається з нею і щоразу ставить ті сам питання. Коли він спілкується з донькою по телефону, то одночасно дивиться телевізор. Відповідач навіть не знає, в який садочок ходить його дитина. Раніше він купляв доньці іграшки, візочка, але потім сказав все повернути. Позивачка працює на 3-х роботах, у дитини все є. Негативні дії відповідача спрямовані на матір дитини (позивачку), яка на думку відповідача неправильно виховує дитину. зараз у позивачки вдома немає тепла те електроенергії, відповідачу про це відомо, але він ніякої допомоги не надає. Відповідаючи на питання суду свідок повідомила, що повідомлена нею інформація їй відома частково з власних спостережень, частково зі слів доньки (позивачки). Відповідач з донькою щодня спілкується по відеозв`язку під контролем позивачки. Ці дзвінки відбуваються спонтанно, тобто коли позивач захоче. Буває що він по тижню не телефонує. Донька не радіє дзвінкам батька, займається своїми справами. Вони більше року не бачились, він навіть не привітав дитину з днем народження. Їй відомо, що відповідач воював, показував свої нагороди. Також у нього були проблеми зі слухом, психічний розлад, він лежав у лікарні, але подробиць вона не може повідомити, оскільки їй це відомо зі слів доньки (позивачки). Також свідок стверджувала, що між сторонами часто виникали конфлікти, свідком яких вона була особисто. Останній раз свідком конфлікту вона була в липні 2023 року. 
Під час судового розгляду дитина сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не була вислухана через її малолітній вік.
V. Норми права, які застосував суд.
Так, відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).
Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (постанови від 12 лютого 2024 року у справі № 202/1931/22 (провадження № 61-14340св23), від 07 лютого 2022 року у справі № 759/3554/20 (провадження № 61-1544св21), від 18 лютого 2021 року у справі № 645/920/19 (провадження № 61-15290св20)та інші).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).
ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13).
У рішенні від 30 червня 2020року (заява (№ 70879/11) ЄСПЛ також наголошував на тому, що позбавлення особи її/його батьківських прав є особливо кардинальним заходом, який позбавляє батька/матір сімейного життя з дитиною, та не відповідає меті їх возз`єднання, зазначивши при цьому, що наявність сімейних зв`язків між подружжям та дитиною, про які вони дійсно піклуються, мають бути захищені відповідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц та Верховним Судом у постановах: від 19 лютого 2024 року у справі № 159/2012/23, від 19 лютого 2024 року у справі № 159/2012/23, від 17 січня 2024 року у справі № 735/308/21, від 22 листопада 2023 року у справі № 320/4384/18, від 12 вересня 2023 року у справі № 213/2822/21 та інших.
Верховний Суд наголошує, що особистісні непорозуміння між батьками не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки у рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків (постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 320/5094/19, від 21 квітня 2022 року у справі № 756/15048/20, від 22 листопада 2023 року у справі № 320/4384/18).
У специфічному контексті цієї справи питання про відповідальність відповідача може постати в разі, якщо обставини, на які скаржиться позивач - тобто, передусім той факт, що відповідач неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки, мали безпосереднім наслідок те, що найвищим інтересам дітей було завдано шкоди.
Отже, основне юридичне питання, яке має бути вирішене у цій справі полягає в тому, чи відповідає найвищому інтересу дитини позбавлення батька батьківських прав.
Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду та як доказ підлягає дослідженню та оцінці судом на основі всіх наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку (постанови Верховного Суду від 15 листопада 2023 року у справі № 932/2483/21 (провадження № 61-5203св23), від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22 (провадження № 61-10115св23), від 07 лютого 2022 року у справі № 759/3554/20 (провадження № 61-1544св21) та інших.
За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, беруть участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (стаття 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на національному і міжнародному рівнях від 03 грудня 1986 року). Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та освідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.
Судом не приймається до уваги висновок Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації (як органу опіки та піклування), про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо його доньки ОСОБА_3 , 2022 року народження. 
Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 не містить переконливих висновків щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, якими орган опіки та піклування керувався при прийнятті рішення.
Крім того, згідно наданого висновку вбачається, що у бесіді з посадовою особою Служби у справах дітей та сім`ї Таращанської міської ради відповідач заперечував проти позбавлення його батьківських прав. Свою дитину він любить, спілкується з нею, цікавиться її життям, та за можливості, бере участь у вихованні.
При цьому, з указаного висновку не вбачається, що з батьком дитини працівниками органу, який дав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, проводилась хоч якась роз`яснювальна робота в інтересах малолітньої дитини з метою позитивного впливу на нього, не з`ясовано передумов і причин такої ситуації, не проведено роботи по направленню батька дитини на необхідність активізації його участі у вихованні дитини, якій спілкування з батьком є необхідним та незамінним для гармонійного розвитку і становлення повноцінних особистостей та правильного уявлення про сімейні цінності.
З аналізу висновку не вбачається, як саме і які саме інтереси малолітньої дитини відстоювались /захищались/ органом опіки і піклування при його прийнятті. Тому суд дійшов до переконання, що замість вжиття заходів для захисту прав та інтересів дитини і проведення роз`яснювальної роботи з батьком задля позитивного впливу на ситуацію, що склалась, органом опіки було надано формальний висновок про застосування крайнього заходу у виді позбавлення батьківських прав, розриваючи зв`язок дитини з батьком на все життя. При цьому не враховано, позбавлення відповідача батьківських прав може в подальшому травмувати малолітню дитину та спричинити тривалі негативні наслідки для дитини. 
Під час розгляду даної справи судом не встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо малолітньої доньки ОСОБА_8 , а згідно з позицією, яка висловлена Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в постанові від 29.05.2020 року у справі № 739/2159/18, доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.
Однак, переконливих доказів, що відповідач тривалий час не виконував свої батьківські обов`язки і остаточно, свідомо самоусунувся від виконання обов`язків з виховання дитини, яка проживає з позивачем, - позивачем не надано. Зазначені доводи позивача в позовній заяві не свідчать про остаточне й свідоме ухилення батька від виконання своїх батьківських обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.
При розгляді даної справи судом не встановлено, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.
Так інформація з медичного закладу вказує лише, що тато сімейного лікаря не відвідував, але вказаний факт також не є підтвердженням свідомого самоусунення від виховання доньки.
Наявність заборгованості щодо сплати аліментів сама по собі не є підставою для позбавлення батька/матері дитини батьківських прав. Факт стягнення з одного з батьків на користь іншого аліментів на утримання дитини не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо її утримання, оскільки таке стягнення є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батька/матері до надання їй належного утримання (постанова Верховного Суду від 23 квітня 2020 року (справа 420/1075/17).
Крім того, досліджені докази, які долучені позивачем до матеріалів справи, зокрема: постанова Рокитнянського районного суду Київської області від 08.10.2019 по справі № 375/1955/19 (а.с.25 т.1); постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.08.2020 по справі № 375/735/20 (а.с.26-27 т.1); вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 25.01.2021 по справі № 375/26/21 (а.с.28-29 т.1); постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 29.09.2023 по справі № 761/27093/23 (а.с.30-31 т.1); лист військової частини НОМЕР_1 від 14.11.2024 вих. № 21013 (а.с.37-38 т.1); службова характеристика військової частини НОМЕР_1 (а.с.39 т.1); лист командира в/ч НОМЕР_2 від 09.12.2024 № 4411(а.с.40 т.1); акт службового розслідування військової частини НОМЕР_1 від 17.08.2023 вих. № 16834 (а.с.41-44 т.1); рапорт командира 34 резервної роти (а.с.44 зворот, т.1); доповідь т.в.о. командира в/ч НОМЕР_1 (а.с.45 т.1); витяг з наказу № 1939 про проведення службового розслідування по факту відсутності на службі ОСОБА_2 (а.с. 45 зворот т.1); бланки отримання пояснень від 31.07.2023(а.с. 46 -47 т.1); доповідь по факту повернення військовослужбовця ОСОБА_2 (а.с.48 т.1); бланк отримання пояснень від 09.08.2023 (а.с.48 зворот т.1); пояснення ОСОБА_2 (а.с.49 т.1); службову характеристику військової частини НОМЕР_1 (а.с.49 зворот т.1); медичну характеристику на військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 (а.с.50 т.1) за своїм змістом не містять інформації щодо предмета доказування, а значна частина датована періодом часу до народження доньки сторін, тому згідно вимог ст. 77 ЦПК України суд визнає їх неналежними та до уваги не приймає.
Суттєвий негативний вплив з боку батька щодо дитини судом не встановлений. Позивачем же не обґрунтовано належними доказами, в чому полягає злісне небажання відповідача виконувати свої обов`язки по вихованню дитини, при цьому доказів того, що до останнього застосовувались попередження про необхідність змінити своє ставлення до виховання дитини суду надано не було. .
У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, у зв`язку з неналежним поводженням щодо доньки, вчиняв насильство щодо неї, свідомо нехтував своїми батьківськими обов`язками. 
У даному випадку відповідач категорично заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, вказуючи, що не втратив інтересу до дитини, бажає спілкуватися з дочкою та приймати участь у її вихованні.
Крім того судом враховано, що відповідач під час першого року життя доньки був мобілізований до лав ЗСУ та мав змогу спілкуватися лише по телефону.
Дослідженими доказами доводиться факт притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї та прийняття обмежувального припису. При цьому лише в одному випадку, як вбачається з постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 30.01.2024 року у справі №752/25408/23, відповідач вчинив домашнє насильство (словесні образи та нецензурні висловлювання) щодо позивачки в присутності доньки, що мало місце 23.11.2023 року. Тобто на той час дитині виповнилось 1 рік і з об`єктивних причин вона ще не могла усвідомлювати суть того, що відбувалось. 
Також суд звертає увагу на ту обставину, що останній підтверджений факт вчинення відповідачем протиправних дій щодо позивачки у формі домашнього насильства мав місце в грудні 2023 року. 
Разом із тим відповідач не заперечує проти таких обставин та вказує на те, що після отриманих травм гостро реагує під час емоційної напруги. І сам факт звернення відповідача за медичною допомогою свідчить про його відповідальність та бажання позбутися небажаних проблем із здоров`ям. Крім того, визнання факту наявності психологічних проблем ніяким чином не може впливати на батьківські права та бути підставою для позбавлення батьківських прав.
Суд критично оцінює зміст показань свідка ОСОБА_7 , оскільки вона є рідною мамою позивачки, тому є зацікавленою в результатах розгляду даної справи та з цих міркувань могла намагатися сприяти доньці "виграти" справу. Крім того, значна частина її свідчень ґрунтувалась на інформації, яка свідку стала відома від позивачки та не сприймалась свідком безпосередньо. Разом з тим і позивачка і свідок вказували на те, що відповідач регулярно телефонує з метою спілкування з донькою, користується також відеозв`язком. Вказана обставина свідчить про те, що відповідач проявляє інтерес до спілкування з донькою. 
Судом також береться до уваги існування обставин, які могли негативно вплинути на поведінку відповідача, а саме факт проходження ним військової служби за мобілізацією, що очевидно обмежувало можливість відповідача вільно користуватись своїм часом та витрачати його на власний розсуд (відвідувати доньку ти спілкуватись телефоном в зручний для учасників справи час), а також факт отримання відповідачем під час проходження військової служби травми (поранення). 
З наведених обставин, суд критично ставиться до доводів позивача щодо нехтування відповідачем своїми обов`язками щодо виховання та утримання дитини, оскільки вони не знайшли свого документального підтвердження в судовому засіданні.
Поясненнями свідка також не підтверджується факт ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків такою мірою, щоб це мало наслідком позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої доньки. 
У даному випадку суду не надано належних, допустимих і достатніх доказів того, що поведінка відповідача відносно його малолітньої доньки є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками.
Враховуючи, що позбавлення відповідача батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставинами цієї справи не доведено, а також враховуючи те, що відповідач категорично заперечує проти позбавлення батьківських прав, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для позбавлення його батьківських прав, однак, враховуючи попередню поведінку відповідача, вважає за необхідне попередити його про необхідність брати участь в її матеріальному утриманні та змінити ставлення до виховання доньки ОСОБА_3 , 2022 р.н.
Згідно статті 141 ЦПК України судові витрати у разі відмови в позові покладаються на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 150, 164 Сімейного кодексу України, Законом України Про охорону дитинства , Конвенцією про права дитини, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 258-259, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: виконавчий комітет Таращанської міської ради Київської області, Голосіївська районна у м. Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повне найменування сторін:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; 
відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; 
третя особа: Виконавчий комітет Таращанської міської ради Київської області, ЄДРПОУ 40289376, місцезнаходження: вул. Героїв Чорнобиля, буд. 1, м. Тараща, Білоцерківський район, Київська область, 09501;
третя особа: Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація, ЄДРПОУ 37308812, місцезнаходження: просп. Голосіївський, буд. 42, м. Київ, 03039.

Повний текст судового рішення складено та підписано 26.06.2026 року. 

Суддя     О. В. Невгад