Справа №:755/16760/25
Провадження №: 2-др/755/42/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" травня 2026 р.  Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді -  Хромової О.О. 
при секретарі -  Церні В.А.

розглянувши в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, заяву представника відповідача Житлово-будівельного кооперативу «Педагог» - адвоката Яценка Олександра Сергійовича, про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, подану в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Педагог», Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ЖБК «Педагог», Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 ОСОБА_4 , про визнання права власності. 
Рішенням Дніпровським районним судом міста Києва від 12 березня 2026 року по справі
№ 755/16760/25 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ЖБК «Педагог», Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності відмовлено.
17 березня 2026 року (вхід. від 24 березня 2026 року № 16428) до суду від представника відповідача ЖБК «Педагог» - адвоката Яценка О.С., надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
На обґрунтування заяви представник зазначив, що з огляду на те, що у задоволенні позову
 ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі, то витрати відповідача на професійну правничу допомогу покладаються на позивача. 14 жовтня 2025 року ЖБК «Педагог» уклав Договір про надання правової допомоги. У період з 14 жовтня 2025 року по 13 березня 2026 року ЖБК «Педагог» отримав правничу допомогу: 1) ознайомлення з матеріалами цивільної справи № 755/16760/25; 2) аналіз позовної заяви, додатків до неї, інших матеріалів цивільної справи № 755/16760/25, наявних у клієнта доказів; 3) вивчення судової практики стосовно визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю;
4) консультування відносно необхідності подання відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 , перспектив розгляду цивільної справи № 755/16760/25; 5) підготовка відзиву на позовну заяву по справі
№ 755/16760/25, підготовка (копіювання, сканування) додатків, направлення відзиву учасникам справи та до суду; 6) підготовка додаткових письмових пояснень по справі № 755/16760/25; 7) виїзд до суду для участі у судовому засіданні по справі № 755/16760/25: 14 жовтня 2025 року, 25 листопада 2025 року,
20 січня 2026 року, 25 лютого 2026 року, 12 березня 2026 року; 8) підготовка заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу по справі № 755/16760/25. Загальний обсяг надання правничої допомоги склав 29 годин, загальна вартість склала 58 000,00 грн. Правнича допомога оплачена ЖБК «Педагог», що підтверджується платіжними інструкціями.
З огляду на викладене заяву просив задовольнити та стягнути із ОСОБА_1 на користь ЖБК «Педагог» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 58 000,00 грн.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 08 квітня 2026 року заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О.
27 березня 2026 року (вхід. від 20 квітня 2026 року, № 22787) до суду від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Пархоменко О.О., надійшли заперечення на заяву про стягнення судових витрат. Підстави для задоволення вимог заяви відповідача відсутні.
У відзиві відповідачем зазначено, що він очікує понести витрати на правничу допомогу, однак розрахунку суми таких витрат, її попереднього орієнтовного розміру, відзив не містить. Відтак, своїм правом на попереднє визначення суми судових витрат, сторона відповідача ЖБК «Педагог» не скористалась. Це є самостійною підставою для відмови у відшкодуванні таких судових витрат згідно з частиною другою статті 134 ЦПК України.
З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів ЖБК «Педагог» здійснювалось адвокатом Яценко О.С. на підставі ордеру на надання правничої допомоги, виданого адвокатом Яценко О.С., як таким, що здійснює адвокатську діяльність індивідуально, на підставі договору про надання правничої допомоги від 14 жовтня 2025 року № б/н. Відповідного договору про надання правничої допомоги від 14 жовтня 2025 року, укладеного між ЖБК «Педагог» та адвокатом Яценко О.С., детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Яценком О.С., та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, сплаченої адвокату Яценку О.С. вартості наданих ним послуг, ні у складі заяви про стягнення понесених судових витрат від 17 березня 2026 року, ні раніше - на стадії розгляду справи судом, стороною ЖБК «Педагог» не подавались. Із доданих копії договору про надання правової допомоги від 14 жовтня 2025 року № б/н, акту приймання-передачі виконаних робіт, вбачається, що останні укладені між ЖБК «Педагог» та суб`єктом підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_5. Платіжні інструкції підтверджують сплату послуг на користь ФОП ОСОБА_5 
Доказів того, що ФОП ОСОБА_5 є адвокатом в матеріалах справи немає, участі у вказаній справі він не приймав. Чинним в Україні законодавством не передбачена діяльність адвоката, що здійснює індивідуальну адвокатську діяльність, через посередника - підприємця. До судових витрат на професійну правничу допомогу віднесено витрати на правничу допомогу адвоката, і така допомога надавалася саме тим адвокатом (адвокатами), з яким укладено договір про надання правової допомоги або з відповідним адвокатським бюро чи об`єднанням. Витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 ЦПК України. Договору між адвокатом Яценко О.С. та ЖБК «Педагог» немає. Ордер на надання правничої допомоги не замінює договору про надання правової допомоги, який є підставою для здійснення адвокатської діяльності. Відтак, ордер, виданий адвокатом Яценко О.С. за відсутності договору з клієнтом є порушенням вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та в даному випадку свідчить про відсутність правових підстав та повноважень адвоката Яценко О.С. на здійснення представництва інтересів ЖБК «Педагог» у даній справі. 
У заяві  про стягнення понесених судових витрат відповідач не навів перелік наданих послуг із зазначенням кількості затраченого адвокатом часу з підрахунком вартості кожної послуги та загальної суми витрат. Доказів, які підтверджують фактичні затрати часу, про які зазначено відповідачем, а також обсяг наданих юридичних послуг відповідач до суду не надав. Розмір витрат на правничу допомогу заявлений відповідачем до відшкодування в сумі 58 000,00 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру. Ці витрати не є співмірними з виконаною роботою у суді та ціною позову. Крім того, включені до розрахунку послуги «ознайомлення з матеріалами справи» та «аналіз позовної заяви, додатків до неї, інших матеріалів цивільної справи» це фактично одна й та сама дія. Категорія справи, обсяг складеного відзиву та його змістове наповнення об`єктивно не вимагають затрати тої кількості часу на опрацювання судових практики та підготовки відзиву, як зазначено в акті. Надання послуги «підготовка заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу» не є об`єктивно неминучою. Всі «докази», на які посилається відповідач об`єктивно існували у нього на час подання відзиву на позовну заяву та могли бути надані в додатках до відзиву, до закінчення судових дебатів. Тому включення до розрахунку цієї послуги є необґрунтованим. Також процесуальної необхідності у  поданні відповідачем додаткових письмових пояснень у справі не було, їх складання та подання обумовлено лише волею сторони щодо надання суду додаткової аргументації в заперечення позову, яка могла бути одразу включена до відзиву на позовну заяву, та фактично дублює зміст відзиву на позовну заяву. Матеріали справи не містять великої кількості документів, підготовка правової позиції відповідача у цій справі не потребувала вивчення великого обсягу фактичних даних, адвокатом підготовлено лише відзив на позов та пояснення, які фактично дублюються. Участь в судовому засіданні 14 жовтня 2025 року, де адвокат повідомив про свою неготовність до розгляду також не була необхідною та фактично співпала з ознайомленням з матеріалами справи. А тому заявлений відповідачем розмір витрат на правничу допомогу є необґрунтованим.
У задоволенні вимог заяви про стягнення компенсації понесених судових витрат у сумі
58 000,00 грн просили відмовити.
Відповідно до частин першої, третьої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, заяву про стягнення судових витрат та письмові заперечення, суд дійшов таких висновків. 
Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Згідно із статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. 
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). 
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). 
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. 
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 
1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);
3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). 
Згідно із статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. 
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною першою статті 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Суд враховує, що у відзиві на позовну заяву представник відповідача ЖБК «Педагог» - адвокат Яценко О.С., зазначив, що позивач поніс і очікує понести судові витрати з оплати правничої допомоги, докази на підтвердження понесених витрат будуть надані відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України.
Слід врахувати, що Верховний Суд неодноразово зазначав, що неподання попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у їх відшкодуванні. У суду є право, а не обов`язок для відмови у відшкодуванні витрат (постанова від 08 квітня 2021 року у справі № 161/20630/18, від
12 жовтня 2022 року у справі № 725/42/21, від 31 березня 2021 року у справі № 916/2087/18, від 13 лютого 2020 року у справі № 911/2686/18, від 19 лютого 2020 року у справі № 910/16223/18, від 21 травня
2020 року у справі № 922/2167/19).
Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
У додатковій постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат слід враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Як уже зазначалося раніше, у відзиві на позовну заяву представник відповідача ЖБК «Педагог» - адвокат Яценко О.С., зазначив, що відповідач поніс і очікує понести судові витрати з оплати правничої допомоги, докази на підтвердження понесених витрат будуть надані відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України.
Так у заяві про ухвалення додаткового рішення представник відповідача зазначив, що відповідачем понесено судові витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 58 000,00 грн.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу до матеріалів справи долучено: 
1)Ордер на надання правничої допомоги від 14 жовтня 2025 року серії АІ № 2024151, виданий на підставі договору про надання правничої допомоги від 14 жовтня 2025 року адвокатом, що здійснює адвокатську діяльність індивідуально.
2)Договір про надання правничої допомоги від 14 жовтня 2025 року № б/н, укладений між ФОП ОСОБА_5 та ЖБК «Педагог».
3)Доручення від 14 жовтня 2025 року на надання професійної правничої допомоги, видане ФОП ОСОБА_5 адвокату Яценку О.С. на надання ЖБК «Педагог» професійної правничої допомоги у справі за позовом ОСОБА_1 до ЖБК «Педагог» про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.
4)Акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) до Договору про надання правової допомоги від 14 жовтня 2025 року № б/н;
5)Платіжні інструкції від 14 жовтня 2025 року № 154 на суму 25 000,00 грн, від 01 листопада
2025 року № 170 на суму 25 000,00 грн, від 26 листопада 2025 року № 182 на суму 2 000,00 грн, від 21 січня 2026 року № 11 на суму 2 000,00 грн, від 25 лютого 2026 року № 28 на суму 2 000,00 грн, від 12 березня 2026 року № 33 на суму 2 000,00 грн про сплату ЖБК «Педагог» послуг за договором про надання правової допомоги від 14 жовтня 2025 року № б/н на рахунок ФОП ОСОБА_5 .
Таким чином, ЖБК «Педагог» сплачено на рахунок ФОП ОСОБА_5 вартість послуг за договором про надання правової допомоги від 14 жовтня 2025 року № б/н грошові кошти в сумі
58 000,00 грн.
Суд враховує, що договір від 14 жовтня 2025 року № б/н, укладено між ФОП ОСОБА_5 , як виконавцем, та ЖБК «Педагог», як замовником.
Положеннями пункту 1.1 договору сторони погодили, що предметом договору є надання виконавцем (ФОП ОСОБА_5 ) замовнику (ЖБК «Педагог») правової допомоги у формі юридичних послуг, пов`язаних з веденням цивільної справи № 755/16760/25, шляхом: 1.1.1 надання замовнику правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань (як письмових так і усних), правового супроводу його у будь-якому статусі, складення заяв, в тому числі, але не виключно, позовних, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів замовника, недопущення їх порушення, а також на сприяння їх відновленню у разі порушення. Надання юридичних послуг здійснюється у наступних формах: консультації усні та письмові, підготовка юридичних висновків, підготовка документів: договорів, заяв, скарг, клопотань, тощо, організація та забезпечення виїздів представника для представництва інтересів замовника, інші види юридичних послуг за погодженням сторін (пункт 1.2 договору).
За приписами пунктів 1, 2, 4, 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»: 
- адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом;
- адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту;
- договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору;
- представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Відповідно до частин першої, третьої статті 4 Закону адвокатська діяльність здійснюється на принципах верховенства права, законності, незалежності, конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів. Адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).
Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (стаття 13 Закону).
Іншими формами адвокатської діяльності Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено адвокатське бюро (стаття 14) та адвокатське об`єднання (стаття 15). 
Тобто, договір про надання правничої допомоги, на підставі якого здійснюється адвокатська діяльність згідно з нормою частини першої статті 26 Закону, в силу норми пункту 4 частини першої статті 1 Закону є домовленістю, за якою саме адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Таким чином, договір про надання правової допомоги від 14 жовтня 2025 року № б/н не є договором про надання правничої допомоги в розумінні положень Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Поряд з цим, пунктом 2.3.14 договору сторони передбачили, що виконавець має право надавати послуги як самостійно, так і доручити їх виконання повністю чи частково іншим фахівцям в галузі права, в тому числі адвокатам, шляхом видачі відповідного доручення.
Суд враховує, що до матеріалів справи долучено відповідне доручення на надання професійної правничої допомоги від 14 жовтня 2025 року, яким ФОП ОСОБА_5 доручив адвокату Яценку О.С. надати ЖБК «Педагог» професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до ЖБК «Педагог» про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.
Судом встановлено, що Яценко О.С. має статус адвоката, здійснює індивідуальну адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 07 вересня 2012 року № 5034/10, виданого Київською КДКА на підставі рішення від 07 вересня 2012 року № 250, що підтверджується відомостями Єдиного реєстру адвокатів України. 
Представництво інтересів ЖБК «Педагог» адвокат Яценко О.С. здійснював на підставі Ордеру на надання правничої допомоги від 14 жовтня 2025 року серії АІ № 2024151, який не містить приміток про обмеження прав адвоката. 
Слід врахувати, що факт укладення договору про надання правової допомоги з ФОП ОСОБА_5 не спростовує факту здійснення представництва прав та інтересів ЖБК «Педагог» та вчинення дій від його імені саме особою, яка має статус адвоката.
Тобто, укладення договору з фізичною особою-підприємцем, який у подальшому передоручив здійснення представництва прав та інтересів клієнта по конкретній справі адвокату, не позбавляє Яценка О.С. статусу адвоката, та не спростовує факту вчинення ним процесуальних дій від імені клієнта саме в статусі адвоката.
Відповідно до пункту 3.2 договору, за надання юридичних послуг, передбачених пунктом 1.1.1 договору замовник сплачує виконавцю суму коштів із розрахунку 2 000,00 грн за 1 годину роботи виконавця. Оплата здійснюється замовником на поточний банківський рахунок виконавця на підставі виставленого рахунку-фактури у строк протягом 5-ти банківських днів з моменту виставлення такого рахунку-фактури.
Згідно з пунктом 3.3 договору виконавець передає замовнику особисто під розпис або направляє цінною поштовою кореспонденцією Акт приймання-передачі наданих послуг, який замовник зобов`язаний підписати та передати виконавцю протягом 3-х календарних днів з моменту отримання.
Як уже зазначалося раніше, до матеріалів справи долучено Акті приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) до Договору про надання правової допомоги від 14 жовтня 2025 року № б/н, підписаний ФОП ОСОБА_5 та ЖБК «Педагог», у якому сторони підтвердили, що у період з 14 жовтня 2025 року по 13 березня 2026 року виконавцем ФОП ОСОБА_5 надано клієнту правову допомогу у вигляді:
1)ознайомлення з матеріалами цивільної справи № 755/16760/25 тривалістю 1 год.;
2)аналіз позовної заяви, додатків до неї, інших матеріалів цивільної справи № 755/16760/25, наявних у клієнта доказів тривалістю 4 год.;
3)вивчення судової практики стосовно визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю тривалістю 6 год.;
4)консультування відносно необхідності подання відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 , перспектив розгляду цивільної справи № 755/16760/25 тривалістю 2 год.;
5)підготовка відзиву на позовну заяву по справі № 755/16760/25, підготовка (копіювання, сканування) додатків, направлення відзиву учасникам справи та до суду тривалістю 6 год.;
6)підготовка додаткових письмових пояснень по справі № 755/16760/25 тривалістю 2 год.;
7)виїзд до суду для участі у судовому засіданні по справі № 755/16760/25: 14 жовтня 2025 року,
25 листопада 2025 року, 20 січня 2026 року, 25 лютого 2026 року, 12 березня 2026 року тривалістю
5 год.;
8)підготовка заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу по справі № 755/16760/25 тривалістю 3 год.
Загальний обсяг робіт визначено - 29 год., загальна вартість - 58 000,00 грн.
У постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, провадження
№ 61-22131св19 судом також зроблено висновок, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду, зокрема, у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.
У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, провадження № 61-22131св19.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У постанові Верховного Суду від 13 березня 2025 року по справі № 275/150/22 зазначено, що суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативию. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.
Як уже зазначалося раніше, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Пархоменко О.О., подала письмові заперечення на заяву відповідача про стягнення судових витрат та просила зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 0,00 грн.
В пунктах 33 - 34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня
2021 року у справі № 910/12876/19 зазначено, що нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Також відповідно до усталеної практики Верховного Суду суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, повинен враховувати, що:
-не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 та від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21);
-при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 року у справі № 927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 775/9215/15ц);
-суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №775/9215/15ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти
34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого
2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20 травня 2019 року у справі № 916/2102/17, від 25 червня 2019 року у справі № 909/371/18, у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 922/928/18, від 30 липня 2019 року у справі № 911/739/15 та від 01 серпня 2019 року у справі № 915/237/18).
У постанові Верховного Суду від 03 листопада 2023 року у справі № 914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, у вирішенні заяви сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суд керуючись принципами пропорційності та справедливості, має обов`язок дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації.
Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Подані стороною докази на підтвердження її витрат підлягають оцінці як з точки зору відповідності цих дій вимогам законодавства, так і їх спрямованості на забезпечення права сторони (на користь якої ухвалене судове рішення) на відшкодування судових витрат.
Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо.
Зазначені в акті приймання-передачі адвокатом робіт (дії), а саме: ознайомлення з матеріалами цивільної справи № 755/16760/25 (1 год.), аналіз позовної заяви, додатків до неї, інших матеріалів цивільної справи № 755/16760/25, наявних у клієнта доказів (4 год.), вивчення судової практики (6 год.), консультування відносно необхідності подання відзиву на позовну заяву та перспектив розгляду справи
(2 год.), підготовка відзиву на позовну заяву (6 год.), заявленою представником загальною тривалістю
18 годин, фактично виконуються одночасно та складають стадію підготовки та подачі відзиву на позовну заяву. Слід зауважити, що до відзиву не долучено значного обсягу доказів, відомостей про звернення представника до органів, установ чи організацій із адвокатськими запитами щодо збирання доказів не зазначено, доказів не долучено. Безпосередньо направлення відзиву до суду та учасникам справи здійснено засобами підсистеми «Електронний Суд» ЄСІТС, що не вимагало витрат додаткового часу на оформлення поштових відправлень чи візиту до приміщення суду.
Суд також враховує, що додаткові пояснення у справі, на підготовку яких представником витрачено 2 години, представником подано за власною ініціативою, процесуальну необхідність подання такої заяви по суті справи, з урахуванням раніше поданого відзиву на позовну заяву, не обґрунтовано. Доводи та аргументи, викладені у додаткових поясненнях доповнюють та дублюють зміст відзиву, неможливість включення їх до тексту відзиву також не обґрунтовано.
Оцінюючи заявлений адвокатом час на участь у судових засіданнях в загальному обсязі 5 годин (по 1 годині 14 жовтня 2025 року, 25 листопада 2025 року, 20 січня 2026 року, 25 лютого 2026 року,
12 березня 2026 року) суд враховує таке. Судове засідання 14 жовтня 2025 року відкладено за усним клопотанням адвоката Яценка О.С. у зв`язку із необхідністю ознайомлення представника з матеріалами справи, поряд з цим адвокат не був позбавлений права заявити таке клопотання завчасно. У судове засідання 20 січня 2026 року сторони не з`явилися, у зв`язку із чим засідання було знято з розгляду. Поряд з цим, середня тривалість судових засідань у справі складала близько 30 хвилин, з урахуванням перебоїв електропостачання у приміщенні суду. Слід також врахувати, що сторони не були позбавлені можливості звертатися із клопотаннями про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів з метою економії процесуального часу та ефективної організації власного робочого часу.
Щодо заявленого представником відповідача часу на підготовку заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу по справі № 755/16760/25 тривалістю 3 год., суд наголошує, що витрати на підготовку заяви про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною, у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги (пункт 8 акту приймання-передачі), не підлягають відшкодуванню. Зазначене узгоджується із сталою правовою позицією Верховного Суду (постанова від 02 лютого
2024 року по справі № 910/9714/22, від 13 березня 2025 року по справі № 910/18717/23).
Таким чином, оскільки суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановлено, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість та кількість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, ціну позову, - є неспівмірним.
Аналогічні критерії розумності та реальності застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Таким чином, стягнення повної вартості послуг, визначених у Акті приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) до Договору про надання правової допомоги від 14 жовтня 2025 року № б/н, не узгоджується з критеріями розумності їхнього розміру і пропорційності, так як ці витрати не мають характеру необхідних та не обґрунтовують обсягу фактичних дій представника заявника, які достатньою мірою можуть бути співвіднесені з досягненням успішного результату. 
Тобто, не є розумно обґрунтованим і, відповідно, такі витрати не можуть бути відшкодовані іншою стороною тільки лише через те, що вони дійсно понесені відповідачем (справедлива сатисфакція).
У вирішенні спірного питання, чи є розмір витрат позивача на правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у цій справі, суд враховує конкретні обставини справи. Зокрема: суб`єктний склад, характер спірних правовідносин , правові дії та позиції сторін спору в суді першої інстанції, зміст поданих заяв по суті справи, висновки Верховного Суду щодо застосування положень статті 141 ЦПК України; критерії Європейського суду з прав людини (відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір).
Отже, з урахуванням клопотання представника позивача про неспівмірність витрат відповідача на професійну правничу допомогу суд, керуючись, зокрема, такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також ураховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, дійшов висновку не присуджувати на користь ЖБК «Педагог» всі витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, що заявлені до стягнення у розмірі 58 000,00 грн. Суд вважає за необхідне зменшити суму витрат на правничу допомогу до 20 000,00 грн.
На підставі наведеного вище, суд дійшов висновку, що заява позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню. Зокрема, керуючись критеріями обґрунтованості, пропорційності та розумності, із позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ЖБК «Педагог» слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 15, 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву представника відповідача Житлово-будівельного кооперативу «Педагог» - адвоката Яценка Олександра Сергійовича, про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, подану в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Педагог», Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності, - задовольнити.
Доповнити рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 березня 2026 року по справі № 755/16760/25 (провадження № 2/755/5069/26) за ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Педагог», Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Педагог» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн (двадцять тисяч гривень 00 копійок).
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса проживання: 
АДРЕСА_1 .
Відповідач - Житлово-будівельний кооператив «Педагог», ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 22867872, місцезнаходження: вул. Бориса Мартоса, буд. 6, м. Київ, 02002
Відповідач - Київська міська рада, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 22883141, місцезнаходження: вул. Хрещатик, 36, м. Київ, 01044.
Третя особа - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса проживання: 
АДРЕСА_1 .
Третя особа - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса проживання: 
АДРЕСА_1 .
Третя особа - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - не зазначено, адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя            О.О. Хромова