Справа № 296/4725/26 
1-кп/296/737/26 

Вирок
Іменем України

27 квітня 2026 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12026060640000324 від 03.04.2026 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, українець із середньою освітою, пенсіонер, неодружений, на утримані малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

установив:

До Корольовського районного суду м. Житомира надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України разом з угодою про визнання винуватості, відповідно до якої встановлено, що ОСОБА_4 , 24.03.2026 приблизно о 12 год 32 хв перебував у приміщенні магазину «Аврора», що за адресою: м. Житомир, вул. Київська, 102, де на підлозі біля стелажу помітив гаманець чорного кольору, який належить раніше незнайомій ОСОБА_6 , після чого, перебуваючи у приміщенні вищевказаного магазину, оглянув його вміст та виявив у ньому грошові кошти.
В цей же день, час та місці, за вказаних обставин, у ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, а саме грошових коштів, що належать ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що виявлений ним гаманець із грошовими коштами належить іншій особі та вибув з її володіння поза її волею, маючи реальну можливість вжити заходів для його повернення законному власнику, однак діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, скориставшись вільним доступом до майна та тим, що його дії не були помічені сторонніми особами, таємно викрав чуже майно, а саме гаманець чорного кольору, який для потерпілої матеріальної цінності не становить, у якому знаходились грошові кошти у сумі 4500 гривень, з яких: одна купюра номіналом 1000 гривень, чотири купюри номіналом по 500 гривень, п`ять купюр номіналом по 200 гривень та п`ять купюр номіналом по 100 гривень.
Після цього, утримуючи при собі викрадене майно, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та в подальшому розпорядився грошовими коштами на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 4500 гривень.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України надійшов до Корольовського районного суду м. Житомира разом з угодою про визнання винуватості.
Відповідно до угоди про визнання винуватості, укладеної 17 квітня 2026 року під час досудового розслідування між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026060640000324 від 03.04.2026,  ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, які викладені в повідомленні про підозру та в угоді, зобов`язався беззастережно визнати вину у вчиненні кримінальних правопорушень у судовому провадженні.
Угодою визначено узгоджене покарання із урахуванням положень ст. 65 КК України, з врахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого встановлено щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.
Сторонами враховано, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, згідно із ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину, ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, активно співпрацював в ході досудового розслідування зі стороною обвинувачення, шляхом сприяння у всебічному, повному та неупередженому встановленні всіх обставин вчинення кримінальних правопорушень, вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у нарколога, психіатра не перебуває, раніше не судимий, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, з врахуванням чого сторони узгодили покарання за ч. 4 ст. 185 КК України в межах санкції відповідної статті у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Однак, беручи до уваги особу підозрюваного, який вину у скоєному визнав повністю, щиро розкаявся, добровільно відшкодував завдану шкоду, сторони вважають за можливе та погоджуються на застосування до ОСОБА_4 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, тривалість якого визначає суд та покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України, перелік яких встановлює суд.
Обвинувачений ОСОБА_4 дає згоду на застосування узгодженого за цією угодою покарання та зобов`язується виконувати покладені на нього обов`язки.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`ясненні сторонам угоди.
Прокурор у судовому засіданні підтримала угоду та просила суд її затвердити.
Потерпіла ОСОБА_6 надала заяву, згідно з якою не заперечила щодо затвердження угоди про визнання винуватості.
Адвокат ОСОБА_5 , захисник обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав угоду та просив суд затвердити її, призначивши покарання, узгоджене сторонами.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі. Зазначив, що вірно розуміє зміст обвинувачення, яке йому пред`явлено, і визнає себе винуватим саме у тих діях, що викладені в угоді про визнання винуватості.
Сторони угоди підтвердили суду, що угода про визнання винуватості ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просили її затвердити, призначивши узгоджену в ній міру покарання.
Судом з`ясовано, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.
Зі змісту угоди про визнання винуватості від 17 квітня 2026 року вбачається, що вона відповідає вимогам, встановленим в ст. 471 КПК України.
Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань не вбачається.
Судом встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 , правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.
За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення узгодженої сторонами міри покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Процесуальні витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався, підстави для його застосування відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 371, 373-375, 394, 468, 472-475, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,-

ухвалив:

Затвердити угоду від 17 квітня 2026 року про визнання винуватості між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 . 
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком один рік, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно з пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку суду.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення: обвинуваченим виключно з підстав, зазначених в п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України, прокурором - виключно з підстав, зазначених в п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК України
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вручити учасникам судового провадження повний текст вироку в день його проголошення.

Головуючий суддя                 ОСОБА_1