Справа № 539/6697/25
Провадження № 2/539/554/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2026 року місто Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Пилипчука М. М.,
за участі секретаря судового засідання Берко О. С.,
за участі представника позивача - адвоката Товянської І. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Лубнах Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_3 , малолітня ОСОБА_4 , малолітня ОСОБА_5 , малолітня ОСОБА_6 , малолітня ОСОБА_7 в особі законного представника ОСОБА_3 , про звільнення від заборгованості зі сплати аліментів, -
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи відповідача
У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від заборгованості зі сплати аліментів.
Позовна заява мотивована тим, що рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 08 вересня 2016 року у справі № 539/2526/16-ц з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 серпня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття; рішення набрало законної сили та перебуває на виконанні. 
Позивач зазначав, що з 10 лютого 2009 року до 24 грудня 2015 року перебував із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_9 , а 25 квітня 2017 року одружився повторно з ОСОБА_10 , від цього шлюбу в нього народилося четверо малолітніх дітей - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Позивач вказував, що, проходячи військову службу за мобілізацією у складі Збройних Сил України, у березні 2022 року отримав вибухове поранення, контузію та каліцтво, внаслідок чого в нього розвинулась хвороба, у зв`язку з чим 28 липня 2022 року йому встановлено інвалідність II групи, а за висновком експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 13 березня 2025 року № 8 - інвалідність I групи підгрупи А безстроково, з визначенням потреби у постійному сторонньому догляді. 
Позивач посилався на те, що отримує пенсію по інвалідності, з якої здійснюється стягнення аліментів та заборгованості за ними, у зв`язку з чим залишок коштів є недостатнім для утримання його самого, дружини та чотирьох малолітніх дітей, які проживають у орендованому житлі. Зазначав про значні витрати на лікування й реабілітацію, а також про складений ним заповіт на користь дочки Дарії. 
ОСОБА_1 просив звільнити його від заборгованості зі сплати аліментів, нарахованої за виконавчим листом, виданим на виконання рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 08 вересня 2016 року у справі № 539/2526/16-ц.
ОСОБА_2 подала до суду відзив, в якому проти задоволення позову заперечувала. Відповідач указувала, що заборгованість зі сплати аліментів утворилася та обліковується з 2018 року, тобто задовго до отримання позивачем поранення у 2022 році та встановлення йому інвалідності, тому обставини, на які посилається позивач, фізично не могли впливати на виконання ним аліментного обов`язку за відповідний попередній період. Відповідач також зазначала, що сама по собі інвалідність не звільняє від обов`язку утримання дитини та погашення вже існуючої заборгованості, позивачем не доведено, що після отримання поранення та встановлення інвалідності він був повністю позбавлений будь-яких доходів, оскільки отримує пенсію, яка відповідно до закону є доходом, з якого мають сплачуватися аліменти. На думку відповідача, зміна сімейного стану позивача (повторний шлюб і народження інших дітей) є наслідком його власного вільного волевиявлення і не може бути підставою для звільнення від виконання раніше встановленого обов`язку щодо утримання дитини від першого шлюбу, а задоволення позову порушило б права дитини на належний рівень матеріального забезпечення. На цих підставах відповідач просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
У поданих до суду поясненнях треті особи зазначили про скрутне матеріальне становище родини позивача, послалися на постанову Верховного Суду від 08 січня 2025 року у справі № 567/1462/23, якою за іншим позовом зменшено розмір аліментів у зв`язку зі зміною сімейного й матеріального стану платника, та просили переглянути розмір аліментів, що стягуються з позивача, пропорційно інтересам усіх його дітей.
У судовому засіданні представник позивача - адвокат Товянська І. О. додатково пояснила, що, на її переконання, державний виконавець безпідставно звернув стягнення заборгованості за аліментами на рахунок позивача, на який зараховувалися соціальні виплати, належні йому як військовослужбовцю, що відбулося вже під час розгляду цієї справи судом; зазначені дії державного виконавця оскаржуються позивачем в окремому порядку і станом на час розгляду справи остаточно не вирішені. Представник позивача наполягала на тому, що суд повинен розглядати справу виходячи з обставин, які існували на час звернення до суду з позовом, а стягнення заборгованості, здійснене після відкриття провадження у цій справі, не повинно братися до уваги та не повинно впливати на результат розгляду справи. Просила розглядати справу в межах заявлених позовних вимог.
Рух справи
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 грудня 2025 року справу № 539/6697/25 передано судді Пилипчуку М. М.
Суддя на виконання вимог частини шостої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) звернувся із запитом до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.
Згідно з відповіддю, яка надійшла до суду з Центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16 січня 2026 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків.
20 січня 2026 року до суду надійшов відзив на позовну заяву.
25 лютого 2026 року до суду надійшли матеріали на усунення недоліків позовної заяви, подані на виконання ухвали суду від 16 січня 2026 року.
Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 березня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 01 квітня 2026 року.
01 квітня 2026 року за клопотанням представника відповідача судове засідання відкладено на 22 квітня 2026 року. 17 квітня 2026 року представник позивача подала заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яку задоволено ухвалою суду від 20 квітня 2026 року. 22 квітня 2026 року за клопотанням представника відповідача судове засідання відкладено на 13 травня 2026 року. 08 травня 2026 року представник відповідача звернувся до суду із заявою про долучення доказів. 13 травня 2026 року представник позивача звернулася до суду з клопотанням про долучення доказів та із заявою про розгляд справи без її участі. 13 травня 2026 року за клопотанням представника відповідача судове засідання відкладено на 10 червня 2026 року, явку позивача або його представника в судове засідання визнано обов`язковою.
26 травня 2026 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про залучення до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, дружини позивача та їхніх малолітніх дітей.
Ухвалою суду від 10 червня 2026 року за клопотанням позивача до участі у справі як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача залучено його дружину ОСОБА_3 та малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в особі законного представника ОСОБА_3 
10 червня 2026 року представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та її представника, а представник позивача звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі.
У зв`язку із залученням до участі у справі третіх осіб розгляд справи 10 червня 2026 року відкладено на 29 червня 2026 року.
18 червня 2026 року до суду надійшли пояснення від імені третіх осіб.
Відповідно до статті 244 ЦПК України ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 02 липня 2026 року.
Фактичні обставини, встановлені судом
Судом установлено, що з 10 лютого 2009 року до 24 грудня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 08 вересня 2016 року у справі № 539/2526/16-ц з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_8 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 серпня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання зазначеного рішення 02 липня 2018 року видано виконавчий лист № 539/2526/16-ц, за яким відкрито виконавче провадження № 56789731.
25 квітня 2017 року ОСОБА_1 одружився повторно з ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ). Від цього шлюбу в позивача народилося четверо дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Виконавче провадження № 56789731 з примусового виконання виконавчого листа № 539/2526/16-ц неодноразово передавалося за територіальністю у зв`язку зі зміною місця проживання боржника і з 08 серпня 2019 року перебуває на виконанні в Коростишівському відділі державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - Коростишівський ВДВС).
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного Лубенським міськрайонним відділом державної виконавчої служби, заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 01 грудня 2018 року становила 14 585,10 грн.
Згідно з розрахунком заборгованості, здійсненим Коростишівським ВДВС, за період з грудня 2018 року до вересня 2022 року заборгованість зі сплати аліментів зросла до 77 998,57 грн. При цьому за період з грудня 2018 року до березня 2020 року розрахунок здійснено виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості за даними органів державної статистики, оскільки відомості про фактичний дохід боржника за цей період були відсутні; за період з квітня 2020 року до грудня 2021 року розрахунок здійснено виходячи з установленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; за період із січня до вересня 2022 року - на підставі відомостей Державної податкової служби України про доходи боржника. Жодних доказів свого фактичного доходу за період з 2018 до 2020 року позивач суду не надав, а довідка про доходи позивача за цей період у матеріалах справи відсутня.
У березні 2022 року, проходячи військову службу за мобілізацією, ОСОБА_1 отримав вибухове поранення, контузію та каліцтво. Відповідно до наданої позивачем медичної документації, у нього діагностовано хворобу; військово-лікарською комісією 04 липня 2022 року встановлено зв`язок захворювання із захистом Батьківщини та отриманою під час військової служби травмою. З 08 липня 2022 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Житомирській області як отримувач пенсії.
28 липня 2022 року позивачу вперше встановлено інвалідність II групи, а висновком експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 13 березня 2025 року № 8, складеним за результатами оцінювання від 30 січня 2025 року, позивачу встановлено інвалідність I групи підгрупи А безстроково, з визначенням потреби у постійному сторонньому догляді.
Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області від 10 жовтня 2025 року № 0600-0404-8/89483 заборгованість зі сплати аліментів за період з 08 липня 2022 року до 31 жовтня 2025 року, нарахована з доходу позивача у вигляді пенсії, становить 136 052,15 грн. Таким чином, станом на 28 жовтня 2025 року сукупна заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом № 539/2526/16-ц становила 228 635,82 грн.
Постановою головного державного виконавця Коростишівського ВДВС від 24 вересня 2025 року в межах виконавчого провадження № 56789731 на рахунки ОСОБА_1 накладено арешт у межах заборгованості та штрафів на суму 230 021,67 грн.
Постановою про звернення стягнення на пенсію боржника від 09 жовтня 2025 року визначено стягувати з пенсії ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_9 в розмірі 1/4 частини пенсії, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також здійснювати погашення заборгованості.
Відповідно до наданих Коростишівським ВДВС відомостей, унаслідок відрахувань з пенсії позивача та надходження 27 лютого 2026 року на депозитний рахунок відділу коштів у сумі 195 558,59 грн, які перераховано стягувачу платіжною інструкцією від 03 березня 2026 року, заборгованість зі сплати аліментів станом на 01 лютого 2026 року сплачена боржником у повному обсязі. У лютому 2026 року з пенсії позивача додатково відраховано 12 975,00 грн, з яких 5 472,57 грн становив черговий щомісячний платіж, а 7 502,43 грн - погашення заборгованості; надлишково стягнуті кошти зараховано в рахунок платежів за квітень - травень 2026 року.
Згідно з листом начальника Коростишівського ВДВС від 12 травня 2026 року № 3865/20.3-20/26, наданим на адвокатський запит представника позивача, заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом № 539/2526/16-ц станом на 01 травня 2026 року відсутня.
Із пояснень представника позивача, наданих у судовому засіданні, також установлено, що позивачем подано скаргу на дії державного виконавця щодо звернення стягнення заборгованості за аліментами на рахунок, на який зараховувалися соціальні виплати позивача як військовослужбовця; клопотання про зупинення провадження у цій справі до вирішення зазначеної скарги учасниками справи не заявлялося, а судове рішення за результатами розгляду такої скарги станом на час ухвалення цього рішення суду не надавалося.
Із наданих позивачем доказів також установлено, що йому на праві власності належить 1/2 частка квартири загальною площею 45,1 кв. м, розташованої в місті Лубнах Полтавської області, а також зареєстровані транспортні засоби - автомобілі ВАЗ та Citroen Berlingo. Позивач та його родина проживають в орендованому житлі в селі Облітки Житомирського району Житомирської області на підставі договору оренди.
06 жовтня 2025 року позивач склав заповіт, яким на випадок своєї смерті заповів належну йому 1/2 частку квартири в місті Лубни своїй дочці ОСОБА_8 .
Із наданого позивачем розрахунку пенсії та квитанцій установлено, що розмір пенсії позивача у листопаді - грудні 2025 року становив 23 610 грн, а з січня 2026 року - 25 950 грн щомісячно; після відрахування аліментів і погашення заборгованості позивачу залишалося від 11 805 грн до 12 975 грн щомісячно.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України)). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (стаття 181 СК України).
Згідно з частиною другою статті 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Зазначена норма не встановлює виключного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами; питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Однак повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості можливе лише за умови встановлення судом причинно-наслідкового зв`язку між обставиною, на яку він посилається, і виникненням саме тієї заборгованості, від сплати якої він просить звільнити, тобто має бути доведено, що внаслідок такої обставини його матеріальний та фінансовий стан погіршився настільки, що він був позбавлений можливості сплачувати аліменти у визначеному рішенням суду розмірі. При цьому законодавець визначив це як право, а не обов`язок суду, а під час вирішення спору необхідно враховувати й інтереси дитини, оскільки аліменти сплачуються з метою забезпечення достатнього рівня її життя (постанова Верховного Суду від 03 червня 2026 року у справі № 283/292/25).
У справі, що розглядається, судом установлено, що заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом № 539/2526/16-ц виникла та обліковувалася вже станом на 01 грудня 2018 року (14 585,10 грн), тобто більш ніж за три роки до отримання позивачем поранення в березні 2022 року, більш ніж за чотири роки до встановлення йому інвалідності II групи (28 липня 2022 року) і майже за сім років до встановлення інвалідності I групи (30 січня 2025 року). За розрахунком Коростишівського ВДВС, до вересня 2022 року, тобто протягом майже чотирьох років, заборгованість зростала систематично, щомісячно, і станом на вересень 2022 року, коли позивач уже отримав поранення, досягла 77 998,57 грн. Отже, вже накопичена на той час частина заборгованості жодним чином не може бути пов`язана з пораненням, контузією чи інвалідністю позивача, оскільки виникла задовго до цих подій, а тому щодо цієї частини заборгованості відсутня обов`язкова згідно з частиною другою статті 197 СК України умова про виникнення заборгованості у зв`язку з тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Суд звертає увагу, що саме на необхідність установлення періоду виникнення заборгованості та зв`язку між ним і обставинами, якими платник аліментів обґрунтовує позов, наголошено і в постановах Верховного Суду від 26 грудня 2019 року у справі № 219/6287/17 та від 22 січня 2020 року у справі № 691/1497/18, на які посилався сам позивач в обґрунтування позову. Проте висновки Верховного Суду в цих справах, на відміну від тверджень позивача, полягають у тому, що в задоволенні аналогічних позовів було відмовлено саме тому, що заборгованість виникла до настання обставини (хвороби, інвалідності), на яку посилався платник аліментів, і він не довів неможливості виконання аліментного обов`язку до настання цієї обставини. Отже, наведена позивачем практика Верховного Суду не підтверджує, а спростовує обґрунтованість його позовних вимог.
Крім того, суд враховує, що частину заборгованості, яка виникла за період з грудня 2018 року до березня 2020 року, обчислено державним виконавцем не на підставі фактичного доходу позивача, а виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості, оскільки відомості про дохід позивача за цей період були відсутні. Жодної довідки про власні доходи за вказаний період, як і будь-яких інших доказів неможливості сплачувати аліменти в цей час, позивач до матеріалів справи не надав, тоді як відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відсутність доказів доходів позивача за період виникнення основної частини заборгованості позбавляє суд можливості встановити, що саме обставини, на які посилається позивач, а не його власна поведінка, спричинили виникнення заборгованості, яка накопичувалася з 2018 року.
Щодо доводів позивача про погіршення стану здоров`я та встановлення інвалідності I і II груп, суд зазначає, що сама по собі інвалідність не звільняє від обов`язку утримання дитини; відповідно до статей 180, 181 СК України цей обов`язок є безумовним і не залежить від стану здоров`я платника аліментів. Позивачем не надано доказів того, що після встановлення йому інвалідності він був повністю позбавлений будь-яких доходів: навпаки, судом установлено, що з 08 липня 2022 року позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію, розмір якої станом на час розгляду справи становив 25 950 грн щомісячно. Отримання пенсії по інвалідності не звільняє від сплати аліментів, оскільки пенсія відповідно до закону є доходом, з якого мають сплачуватися аліменти, а саме із цього доходу й здійснювалося стягнення як поточних платежів, так і заборгованості.
Суд також враховує, що позивачу на праві власності належить 1/2 частка квартири загальною площею 45,1 кв. м у місті Лубни та зареєстровані транспортні засоби, а постановою державного виконавця від 24 вересня 2025 року на рахунки позивача накладено арешт у межах заборгованості та штрафів на суму 230 021,67 грн, що свідчить про наявність у позивача майна та коштів, а не про повну неможливість виконання аліментного обов`язку. Наявність у позивача чотирьох малолітніх дітей від другого шлюбу, оренда житла та потреба в лікуванні є обставинами, які ускладнюють матеріальне становище позивача, однак, з огляду на встановлені судом період і причини виникнення заборгованості, не є тими обставинами, що за змістом частини другої статті 197 СК України можуть бути підставою для звільнення від сплати вже існуючої заборгованості; такі обставини могли б ураховуватися судом під час вирішення позову про зміну розміру аліментів на майбутнє в порядку статті 192 СК України та частини четвертої статті 273 ЦПК України, що не є предметом цього спору.
Окрему увагу суд звертає на те, що відповідно до наданих представником позивача відомостей Коростишівського ВДВС заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом № 539/2526/16-ц станом на 01 травня 2026 року, тобто на час, що передував судовому розгляду справи по суті, була погашена в повному обсязі - як шляхом відрахувань з пенсії позивача, так і шляхом перерахування 27 лютого 2026 року на рахунок державної виконавчої служби коштів у сумі 195 558,59 грн, що покрило решту заборгованості станом на 01 лютого 2026 року. 
Доводи представника позивача про те, що зазначене стягнення є безпідставним, оскільки здійснене з рахунку, на який зараховувалися соціальні виплати позивача як військовослужбовцю, суд відхиляє з огляду на таке. 
Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому цим ЦПК України. За результатами розгляду такої скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця усунути порушення лише у разі встановлення обґрунтованості скарги. 
Із пояснень представника позивача встановлено, що скарга на дії державного виконавця щодо звернення стягнення на рахунок позивача станом на час розгляду цієї справи не вирішена, а клопотання про зупинення провадження у справі до її вирішення учасниками справи не заявлялося і судом не вирішувалося. За таких обставин постанова державного виконавця про звернення стягнення на рахунок позивача та вчинені на її підставі дії є чинними, обов`язковими до виконання та породжують відповідні правові наслідки, доки їх не визнано неправомірними в установленому законом порядку судом, який видав виконавчий документ. Питання про правомірність дій державного виконавця не є предметом заявленого в цій справі позову і підлягає вирішенню в іншому, спеціально визначеному законом порядку, а тому судом у межах цієї справи не вирішується.
Суд не приймає й доводи представника позивача про те, що обставини справи мають оцінюватися виключно станом на момент звернення до суду з позовом, а події, що відбулися під час розгляду справи, не повинні братися до уваги. 
Відповідно до частини п`ятої статті 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Тобто судове рішення має відображати дійсний стан спірних правовідносин на час його ухвалення, а не лише на час подання позовної заяви. 
Частина перша статті 13 ЦПК України, на яку посилається представник позивача, визначає межі розгляду справи судом заявленими позовними вимогами та правовими підставами позову, однак не містить застереження про те, що суд має ігнорувати обставини, які виникли або стали відомі після подання позову, але до ухвалення рішення, і які мають значення для правильного вирішення спору.
Суд також враховує, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що можливо за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а особа використовує цивільне судочинство саме для такого захисту. Судове рішення повинно вести до реального правового результату, а не мати декларативного характеру. У ситуації, коли на час ухвалення рішення заборгованість, від сплати якої позивач просив звільнити його, погашена та відсутня, задоволення позову про звільнення від такої заборгованості не призвело б до жодного реального правового наслідку для жодної зі сторін і не відповідало б завданням цивільного судочинства, визначеним у статті 2 ЦПК України.
Щодо доводів третіх осіб - дружини позивача ОСОБА_3 та малолітніх дітей в особі законного представника, - які у своїх поясненнях просили переглянути розмір аліментів, що стягуються з позивача, з посиланням на постанову Верховного Суду від 08 січня 2025 року у справі № 567/1462/23, суд зазначає, що предметом цього спору є звільнення позивача від заборгованості зі сплати аліментів за минулий період, а не зміна розміру аліментів на майбутнє. Оскільки позовна заява не містить вимоги про зміну розміру аліментів, наведені доводи третіх осіб не можуть бути підставою для задоволення позову в цій справі і не позбавляють позивача чи третіх осіб права на звернення до суду з самостійним позовом про зміну розміру аліментів у порядку, передбаченому статтею 192 СК України.
Складення позивачем 06 жовтня 2025 року заповіту на користь дочки Дарії, як і наявність договору оренди житла, на переконання суду, не є доказами на підтвердження відсутності вини позивача у виникненні заборгованості за аліментами чи доказами обставин, що мають істотне значення в розумінні частини другої статті 197 СК України, оскільки заповіт стосується розпорядження майном на випадок смерті заповідача та не є виконанням поточного аліментного обов`язку, а оренда житла сама по собі не виключає наявності в позивача іншого майна та доходів, які встановлено судом вище.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності передбачених частиною другою статті 197 СК України підстав для повного або часткового звільнення від сплати заборгованості за аліментами, а заборгованість, щодо якої заявлено позов, на момент ухвалення рішення фактично відсутня, у зв`язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Висновки за результатами розгляду позовних вимог
З огляду на викладене, позов у цій справі є недоведеним та необґрунтованим, оскільки заборгованість зі сплати аліментів виникла й накопичувалася переважно до настання обставин, якими позивач обґрунтовує позов, доказів власних доходів за відповідний період позивачем не надано, а заборгованість, від сплати якої позивач просив звільнити його, станом на час розгляду справи погашена в повному обсязі. 
Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення суду обґрунтоване доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими у судовому засіданні.
Відмова в задоволенні цього позову не позбавляє позивача та третіх осіб права на звернення до суду з самостійним позовом про зміну розміру аліментів на майбутнє за наявності для цього передбачених законом підстав. Розгляд скарги на дії державного виконавця щодо звернення стягнення на рахунок позивача є предметом окремого судового провадження і не змінює висновків суду, викладених у цьому рішенні.
Оскільки позивач при зверненні до суду з цим позовом був звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», а в задоволенні позовних вимог відмовлено, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 244, 258, 259, 263 - 265, 273, 354 ЦПК України, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_3 , малолітня ОСОБА_4 , малолітня ОСОБА_5 , малолітня ОСОБА_6 , малолітня ОСОБА_7 в особі законного представника ОСОБА_3 , про звільнення від заборгованості зі сплати аліментів відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП - НОМЕР_2 ).
Відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_3 ).
Третя особа - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ).
Третя особа - малолітня ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ).
Третя особа - малолітня ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ).
Третя особа - малолітня ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ). 
Третя особа - малолітня ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ). 

Суддя М. М. Пилипчук