ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
61022, м. Харків, пр. Науки, 5
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
07.05.2026 Справа №905/126/26  
Господарський суд Донецької області у складі
судді Лободи Т.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справу
за позовом Донецького обласного центру зайнятості, м. Краматорськ Донецької області, код 03491004,
до Головного управління ДПС у Донецькій області, м. Маріуполь Донецької області, код 44070187,
про стягнення 9 474,66 грн, 
ВСТАНОВИВ:

Донецький обласний центр зайнятості звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Головного управління ДПС у Донецькій області про стягнення суми отриманої допомоги по безробіттю гр. ОСОБА_1 у зв`язку з її поновленням на роботі за рішенням суду в сумі 9 474,66 грн.
В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на положення статей 34, 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", якими передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному уразі поновлення його на роботі за рішенням суду.
Господарський суд Донецької області ухвалою від 09.03.2026 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 905/126/26, розгляд справи вирішив здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами, встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи.
З метою повідомлення сторін про розгляд даної справи, суд копію ухвали від 09.03.2026 направив позивачу та відповідачу до їх електронних кабінетів в системі "Електронний суд". 
Згідно довідок про доставку електронного листа ухвала суду від 09.03.2026 в електронному вигляді доставлена до електронних кабінетів позивача та відповідача.
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Отже, суд дійшов висновку, що сторони належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі та розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження.
24.03.2026 до суду через систему "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог та просить суд відмовити в їх задоволенні. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначає, що при звільненні, на виконання вимог частини четвертої статті 87 Закону України "Про державну службу" ОСОБА_1 було виплачено вихідну допомогу у розмірі двох середньомісячних заробітних плат. Згідно з п. 1 ч. 1 статті 43 Закону України "Про зайнятість населення" статус безробітного може набути особа, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів. Водночас виплата вихідної допомоги є формою матеріального забезпечення, що має на меті компенсацію втрати заробітку на період після звільнення. Таким чином, у період, який охоплюється виплатою вихідної допомоги, особа фактично не є такою, що повністю втратила джерела існування, а отже не відповідає критеріям для набуття статусу безробітного. Отже, надання ОСОБА_1 статусу безробітної вже з 12.02.2025 року (менш ніж через два місяці після звільнення) та призначення їй допомоги по безробіттю було здійснено органом служби зайнятості без належної правової оцінки обставин отримання нею вихідної допомоги. А тому виплата допомоги по безробіттю у період з 13.02.2025 по 19.03.2025 відбулася з порушенням вимог законодавства саме з боку органу служби зайнятості, що виключає можливість покладення негативних наслідків таких дій на відповідача. Додатково зазначає, що 11 листопада 2025 року наказом ГУ ДПС у Донецькій області від 10.11.2025 № 305-о ОСОБА_1 було звільнено з посади за власним бажанням, що також свідчить про припинення відповідних правовідносин та відсутність підстав для покладення на відповідача будь-яких додаткових фінансових зобов`язань. Також вказує, що відповідно до вимог чинного законодавства ОСОБА_1 , будучи належним чином обізнаною про факт поновлення її на роботі за рішенням суду, повинна була повідомити про це орган служби зайнятості. Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про такі обставини є підставою для застосування наслідків, передбачених статтею 36 Закону № 1533, а саме — стягнення відповідних сум саме з цієї особи. Відповідач, як роботодавець, не є суб`єктом обов`язку щодо інформування органів служби зайнятості про звернення особи за статусом безробітного, а також не володіє інформацією про факт отримання нею допомоги по безробіттю. А тому, у випадку, якщо виплата допомоги по безробіттю здійснювалася за відсутності правових підстав або внаслідок неповідомлення істотних обставин, відповідальність за такі виплати покладається саме на отримувача допомоги, а не на роботодавця. На думку відповідача відповідальність за можливе неправомірне отримання допомоги по безробіттю має нести безпосередньо ОСОБА_1 , а не роботодавець.
У відзиві відповідач виклав клопотання про проведення судового засідання за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Суд прийняв відзив на позов та долучив його до матеріалів справи.
Господарський суд Донецької області ухвалою від 25.03.2026 відмовив в задоволенні клопотання відповідача про проведення судового засідання за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
26.03.2026 до суду через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач не погоджується із запереченнями відповідача та наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Стосовно тверджень відповідача про передчасне надання ОСОБА_1 статусу безробітної та призначення їй допомоги зазначає, що оскільки ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади у зв`язку з скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису державного органу відповідно до пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу", то в даному випадку застосована спеціальна норма до державного службовця, яка є аналогічною підставі звільнення, яка передбачена загальною нормою, а саме пунктом 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України. Оскільки ОСОБА_1 звернулася до Костянтинівсько-Дружківського управління Краматорської філії Донецького обласного центру зайнятості 12.02.2025, тобто за межами місячного строку після звільнення, то рішення про відкладення допомоги по безробіттю не приймалося. Таким чином, твердження відповідача стосовно неналежної правової оцінки обставин отримання вихідної допомоги ОСОБА_1 при наданні їй статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю, вважає хибним та безпідставним. Стосовно твердження відповідача про покладення відповідальності за можливе неправомірне отримання допомоги по безробіттю безпосередньо на ОСОБА_1 зазначає, що пунктом 32 постанови Кабінету Міністрів України від 30.03.2023 № 446 "Про затвердження Порядку реєстрації, перереєстрації зареєстрованих безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу" визначено, що центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу (розпорядження) про поновлення зареєстрованого безробітного на роботі. Наказ про поновлення ОСОБА_1 на роботі було видано відповідачем 25.03.2025. Наказом Краматорської філії Донецького обласного центру зайнятості від 26.03.2025 № HT250326 було прийнято рішення про припинення виплати допомоги по безробіттю та припинення реєстрації ОСОБА_1 з 25.03.2025, а тому з вищевикладеного вбачається відсутність порушення норм чинного законодавства України з боку ОСОБА_1 .
У відповіді на відзив позивач виклав клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Суд прийняв відповідь на відзив та долучив її до матеріалів справи.
Господарський суду Донецької області ухвалою від 27.03.2026 відмовив в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Таким чином, всім учасникам справи надана можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано, під час розгляду справи, обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.
За висновками суду в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.
Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що функції виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття виконує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та його територіальні органи, що здійснюють свою діяльність відповідно до Закону України "Про зайнятість населення" та цього Закону (ч. 6 ст. 10 закону).
Згідно з ч. 1 ст. 34 вказаного Закону Фонд має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.
Пунктом 1.5 Статуту Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, затвердженого Постановою правління Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття №2 від 06.07.2000 (з урахуванням подальших змін до нього), управління Фондом здійснює правління Фонду та виконавча дирекція. Функції виконавчої дирекції Фонду, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2014 року № 90 "Деякі питання державного управління у сфері зайнятості населення", до внесення змін до законів України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та "Про зайнятість населення", продовжує виконувати Державна служба зайнятості.
Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №90 від 05.03.2014 "Деякі питання державного управління у сфері зайнятості населення" до внесення змін до Законів України "Про загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття" та "Про зайнятість населення" органи державної служби зайнятості продовжують виконувати завдання та функції у сфері зайнятості населення, трудової міграції та соціального захисту від безробіття, а також функції виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття і фінансуються за рахунок і в межах коштів, передбачених у бюджеті Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття. 
Отже, положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачають право Донецького обласного центру зайнятості як виконувача функцій виконавчої дирекції Фонду стягувати з роботодавця суму виплачених страхових коштів, наданих безробітному, в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення в разі поновлення його на роботі за рішенням суду. 
З матеріалів справи, а саме з витягу із наказів про прийняті рішення по особі ОСОБА_1 вбачається, що 12.02.2025 Костянтинівсько-Дружківським управлінням Краматорської філії Донецького обласного центру зайнятості на підставі наказу №НТ250212 від 12.02.2025 надано статус безробітного ОСОБА_1 . Наказом Костянтинівсько-Дружківського управління Краматорської філії Донецького обласного центру зайнятості від 13.02.2025 № НТ250213 ОСОБА_1 з 13.02.2025 призначено допомогу по безробіттю. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21.03.2025 у справі №200/368/25, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2026, визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДПС у Донецькій області № 809-о від 25.12.2024 "Про звільнення ОСОБА_1 ". Поновлено ОСОБА_1 з 26.12.2024 на посаді заступника начальника відділу адміністрування єдиного внеску управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС у Донецькій області.
На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.03.2025 у справі №200/368/25 наказом Головного управління ДПС у Донецькій області №58-о від 25.03.2025 визнано таким, що скасований, наказ ГУ ДПС від 25.12.2024 №809-о "Про звільнення ОСОБА_1 "; поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу адміністрування єдиного внеску управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС (поза штатом) з 26.12.2024 року.
Як вказує позивач, 26.03.2025 ОСОБА_1 було надано документи про поновлення на роботі за рішенням суду, у зв`язку з чим наказом Краматорської філії Донецького обласного центру зайнятості вiд 26.03.2025 № HT250326 було прийнято рішення про припинення виплати допомоги по безробіттю та припинення реєстрації ОСОБА_1 з 25.03.2025.
За весь час перебування на обліку у Костянтинівсько-Дружківському управлінні Краматорської філії Донецького обласного центру зайнятості з 13.02.2025 по 24.03.2025 ОСОБА_1 була нарахована допомога по безробіттю у розмірі 10 764,98 грн.
У зв`язку з встановленням факту поновлення на роботі за рішенням суду вищезазначеної особи, допомога по безробіттю у сумі 1 290,32 грн була вилучена з відомості на перерахування, та не була перерахована ОСОБА_1 . Таким чином, фактично ОСОБА_1 була виплачена допомога по безробіттю за період з 13.02.2025 по 19.03.2025 у сумі 9 474,66 грн, що підтверджується відповідним розрахунком суми виплати.
Краматорська філія Донецького обласного центру зайнятості звернулась до Головного управління ДПС в Донецькій області з повідомленням-претензією вих. №13.7.1/1964/13.1-15-25 від 28.03.2025, в якій пропонувала протягом 30 календарних днів з моменту отримання даної претензії відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості соціальних послуг, наданих безробітній ОСОБА_1 за період з 13.02.2025 по 19.03.2025 у сумі 9 474,66 грн.
У відповідь на вказану претензію ГУ ДПС у Донецькій області листом вих. № 1518/5/05-99-10-02-20 від 07.04.2025 повідомила про подання апеляційної скарги на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.03.2025 по справі №200/368/25 та вказала, що претензія буде розглянута з врахуванням апеляційного оскарження. В листі відповідач також пропонував переглянути період виплати допомоги по безробіттю.
Як вказує позивач, станом на дату подання позовної заяви відповідач не визнав суму боргу та не відшкодував суму виплаченого забезпечення та вартості соціальних послуг, наданих безробітній ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття" із роботодавця утримуються: сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду; незаконно виплачена безробітному сума забезпечення у разі неповідомлення про його прийняття на роботу; незаконно отримана сума допомоги по частковому безробіттю.
Внаслідок несплати відповідачем вказаних коштів, з огляду на норми вищезазначеної статті, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача виплаченої суми забезпечення безробітному, якого поновлено на роботі за рішенням суду, у сумі 9 474,66 грн.
Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (надалі - Закон).
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 8 вказаного Закону Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - Фонд) створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду. Фонд є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом.
Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.
Пунктом 8 ст. 1 Закону передбачено, що страховий випадок - це подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття. 
Згідно з абз.1 ч.1 ст.7 Закону видами забезпечення за цим Законом є, зокрема, допомога по безробіттю.
Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 43 Закону України "Про зайнятість населення" статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема за віком, на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.
Частина 2 статті 43 Закону України "Про зайнятість населення" передбачає, що статус зареєстрованого безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам у день подання ними особистої заяви про надання статусу зареєстрованого безробітного до будь-якого обраного ними територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від наявності або відсутності у таких осіб задекларованого та зареєстрованого місця проживання (перебування).
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення" реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 31 Закону передбачено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.
Частиною 1 ст. 34 Закону передбачено, що Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.
Відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону із роботодавця утримується, зокрема, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.
Отже, статтями 34, 35 Закону передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, та обов`язок роботодавця сплатити суму виплаченого забезпечення та вартість наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.
Аналогічна правова позиція наведена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.09.2018 у справі № 902/291/17.
Отже, обов`язок працедавця відшкодувати фонду соціального страхування суму виплат по безробіттю та наданих соціальних послуг виникає за наслідком прийняття судового рішення про поновлення працівника на роботі.
Враховуючи те, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21.03.2025 у справі №200/368/25, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2026, визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДПС у Донецькій області № 809-о від 25.12.2024, яким було звільнено ОСОБА_1 , та який став підставою для втрати заробітної плати, що в подальшому призвело до призначення та виплати позивачем допомоги по безробіттю, суд прийшов до висновку, що позивач має право на відшкодування відповідачем суми виплаченої допомоги по безробіттю.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що роботодавці - це підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
У даному випадку саме Головне управління ДПС у Донецькій області по відношенню до ОСОБА_1 є роботодавцем у розумінні ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", а тому саме на Головне управління ДПС у Донецькій області покладено обов`язок по відшкодуванню суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду. 
Доводи відповідача щодо передчасності надання ОСОБА_1 статусу безробітної та призначення їй допомоги по безробіттю, оскільки така особа отримала вихідну допомогу та фактично не була особою, яка повністю втратила джерела існування, судом не беруться до уваги з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю відкладається на строк, що дорівнює періоду, протягом якого застрахованій особі відповідно до законів надаються вихідна допомога або інші виплати у разі звільнення з останнього місця роботи (служби) чи закінчення строку повноважень за виборною посадою, що забезпечують часткову або тимчасову компенсацію втраченого заробітку.
Якщо вихідну допомогу або інші компенсаційні виплати було виплачено одноразово, виплата допомоги по безробіттю відкладається не більше ніж на 30 календарних днів з дня звільнення, а у разі здійснення таких виплат щомісяця - до закінчення періоду їх виплати.
Згідно з п. 16 Порядку про надання допомоги по безробіттю, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 735 від 21.06.2022, виплата допомоги по безробіттю відкладається на строк, що дорівнює періоду, протягом якого застрахованій особі відповідно до законів надаються вихідна допомога або інші виплати у разі звільнення з підприємств, установ та організацій або закінчення строку повноважень за виборною посадою, що забезпечують часткову або тимчасову компенсацію втраченого заробітку.
Особам, які звільнені з підстав, зазначених у пункті 6 частини першої статті 36, пунктах 1, 2 та 6 частини першої статті 40 та пункті 5 частини першої статті 41 Кодексу законів про працю України, внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору (частина третя статті 38 і стаття 39 Кодексу законів про працю України), виплата допомоги по безробіттю відкладається не більш як на один місяць. Відкладення виплати допомоги по безробіттю починається з наступного дня після дня звільнення особи.
Як вбачається з наказу Головного управління ДПС у Донецькій області від 25.12.2024 № 809-о ОСОБА_1 було припинено державну службу та звільнено її з посади заступника начальника відділу адміністрування єдиного внеску управління оподаткування фізичних осіб у зв`язку із скороченням чисельності працівників ГУ ДПС у Донецькій області відповідно до п.1 ч.1 ст. 87 Закону України "Про державну службу".
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу" підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.
Вказана норма закону кореспондується з п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, відповідно до якої трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Крім того, відповідач не надав доказів того, що вихідна допомога сплачувалась ним не одноразово, а протягом 2-х місяців. 
Таким чином, в силу приписів ч. 3 ст. 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття", п. 16 Порядку про надання допомоги по безробіттю, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 735 від 21.06.2022, позивач правомірно призначив ОСОБА_1 з 13.02.2025 допомогу по безробіттю, оскільки на момент звернення ОСОБА_1 до Костянтинівсько-Дружківського управління Краматорської філії Донецького обласного центру зайнятості із заявою про призначення виплати допомоги по безробіттю (12.02.2025) вже сплив місячний строк після звільнення такої особи (дата звільнення - 25.12.2024) для відкладення виплати допомоги по безробіттю.
Суд також не вбачає порушень з боку ОСОБА_1 щодо повідомлення нею позивача про факт поновлення її на роботі за рішенням суду. 
Відповідно до ст. 65 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Отже, факт поновлення працівника на роботі підтверджується наказом (розпорядженням) роботодавця про поновлення, який видається на підставі рішення суду.
Згідно положень ч. 1 пункту 32 постанови Кабінету Міністрів України від 30.03.2023 № 446 "Про затвердження Порядку реєстрації, перереєстрації зареєстрованих безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу" центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного, зокрема, з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу (розпорядження) про поновлення зареєстрованого безробітного на роботі. 
Як вже встановив суд, наказ про поновлення ОСОБА_1 на роботі був виданий відповідачем 25.03.2025. Наказом Краматорської філії Донецького обласного центру зайнятості від 26.03.2025 № HT250326 було прийнято рішення про припинення виплати допомоги по безробіттю та припинення реєстрації ОСОБА_1 з 25.03.2025.
Таким чином, суд дійшов висновку, що нарахування та виплата ОСОБА_1 допомоги по безробіттю у спірний період здійснювалася відповідно до вимог законодавства, а заперечення відповідача є необґрунтованими, зроблені при довільному трактуванні норм чинного законодавства.
Також безпідставними є твердження відповідача про відсутність підстав для покладення на нього будь-яких додаткових фінансових зобов`язань через те, що 11.11.2025 ОСОБА_1 звільнена з посади за власним бажанням, оскільки звільнення такої особи в листопаді 2025 року ніяким чином не впливає на правовідносини, які склалися між сторонами в лютому-березні 2025 року.
Так, згідно положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" достатньою умовою для відшкодування роботодавцем суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному є сам факт поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.
Обставина виплати відповідачем ОСОБА_1 вихідної допомоги не звільняє відповідача від встановленого Законом обов`язку компенсувати виплачену позивачем суму допомоги по безробіттю, оскільки у даному випадку діє норма ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", яка покладає такий обов`язок на відповідача.
Крім того ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" не передбачає жодних підстав чи можливостей не утримувати суму виплаченого забезпечення безробітному та вартості наданих йому соціальних послуг, які підлягають відшкодуванню роботодавцем, у разі поновлення його на роботі за рішенням суду в тому числі.
Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи в цілому, приймаючи до уваги, що на час розгляду справи доказів перерахування коштів в сумі 9 474,66 грн на користь Донецького обласного центру зайнятості відповідач не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Пунктом 5 частини 1 статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що суд задовольнив позов повністю, у відповідності до ст. 129 ГПК України витрати щодо сплати судового збору в сумі 2 662,40 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись статями 1-5, 10, 11, 12, 20, 73-80, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Головного управління ДПС у Донецькій області (87515, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Італійська (центральний Район), будинок 59, код 44070187) на користь Донецького обласного центру зайнятості (84331, Донецька область, м. Краматорськ, бульвар Краматорський, буд. 41, код 03491004, рахунок UA168201720355449001007011701, Банк: ДКСУ м. Київ, отримувач: Донецький обласний центр зайнятості, код 03491004, призначення платежу: повернення допомоги по безробіттю, виплаченої гр. ОСОБА_1 ) суму допомоги по безробіттю, виплаченої ОСОБА_1 , у розмірі 9 474,66 грн.
Стягнути з Головного управління ДПС у Донецькій області (87515, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Італійська (центральний Район), будинок 59, код 44070187) на користь Донецького обласного центру зайнятості (84331, Донецька область, м. Краматорськ, бульвар Краматорський, буд. 41, код 03491004) витрати по сплаті судового збору в сумі 2 662,40 грн.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України).
Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку, визначені статтями 256, 257 ГПК України.
Повний текст рішення складено та підписано 07.05.2026.

Суддя Т. О. Лобода