РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року 	справа № 580/2208/26 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Орленко В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
вх. 06.03.2026 позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 19.02.2026 №391 «Про застосування дисциплінарного стягнення відносно окремих поліцейських ГУНП в Черкаській області» в частині, що стосується ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 20.02.2026 №114о/с «По особовому складу»;
- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника сектору поліцейської діяльності №1 відділення поліції №1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області;
- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника сектору поліцейської діяльності №1 відділення поліції №1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за весь час вимушеного прогулу.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.02.2026 начальником Головного управління Національної поліції в Черкаській області підписано наказ по особовому складу №114о/с про звільнення зі служби начальника сектору поліцейської діяльності №1 відділення поліції №1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_1 за п.6 ч.1. ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України). Вказаний наказ Позивач вважає протиправним, оскільки матеріали службового розслідування не містять жодного документу з резолюцією/відміткою з підписом ОСОБА_1 про отримання рапорту майора поліції ОСОБА_2 від 02.12.2025 щодо розшуку гр. Г. Представник Позивача також наголошує, що наразі досудове розслідування у кримінальному провадженні №42026250000000013 від 03.02.2026 відкритому стосовно ОСОБА_1 за ч.3 ст.369-2 КК України не завершено та відповідно обвинувальний вирок відсутній, а тому інформація стосовно кримінального провадження не могла бути використана під час складання акту службового розслідування, натомість фактичною підставою для притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності на думку представника позивача слугувало саме отримання Позивачем неправомірної вигоди. Водночас, відсутні відомості про наявність будь-яких письмових, речових чи електронних доказів вчинення позивачем дисциплінарного проступку.
Ухвалою від 09.03.2026 суддею ОСОБА_3 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Представник Відповідача позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити повністю, надав до суду письмовий відзив на позов в якому зазначив, що спірний наказ про звільнення Позивача є правомірним та не підлягає скасуванню, оскільки під час службового розслідування зокрема встановлено, що ОСОБА_1 у порушення вимог ч. 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 6 та абз. 1 п. 7 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, не вжив будь-яких заходів, з метою припинення виявленого адміністративного правопорушення, розшуку та доставлення правопорушника до відповідних органів, не забезпечив належної реєстрації повідомлення та не поінформував про подію за скороченим номером « 102» і безпосереднього керівника. Додатково зазначено, що посилання представника позивача на повідомлення безпосереднього керівника в телефонному режимі про необхідність прибути у ГУНП в Черкаській області по робочим питанням є не підтверджене жодними доказами. Також безпідставним є посилання на п.2 Розділу ІІІ Правил № 288, де визначено, що у разі недотримання вимог пункту 1 Правил, складається акт про відсутність на робочому місці, проте акт відсутній, оскільки Позивач допустив порушення вимог до п. 7 розділу ІІ Правил розпорядку дня, вихід працівників апарату, територіальних підрозділів та стройових підрозділів ГУНП за межі адміністративної будівлі у службовий (робочий час) відбувається з відома безпосереднього керівник, а не п.2 Розділу ІІІ, як зазначає представник позивача. У відзиві також зазначено, що під час проведення службового розслідування не досліджувались питання наявності або відсутності вини Позивача у вчиненні кримінального правопорушення, а виключно надавалася правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни. Інші позовні вимоги, як зазначив представник позивача є супутніми, а тому також не підлягають до задоволення. 
27.03.2026 представник Позивача надав до суду відповідь на відзив, де просить адміністративний позов задовольнити.
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.
Матеріалами справи встановлено, що ГУНП в Черкаській області відповідно до ст.ст. 14, 15, Розділу III та V Дисциплінарного статуту Національної поліції України, на підставі наказу ГУНП від 09.02.2026 № 94, у формі письмового провадження проведено службове розслідування за рапортом начальника УГІ ГУНП в Черкаській області від 09.02.2026 № 13604-2026 та подання Черкаського управління ДВБ НПУ від 07.02.2026 № 10663-2026 щодо вчинення окремими поліцейськими ГУНП порушень, що мають ознаки дисциплінарного проступку та призвели до затримання 06.02.2026 начальника СПД № 1 ВНП № 1 Черкаського РУП ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 в порядку статті 208 КПК України.
За результатами службового розслідування складено висновок, затверджений начальником ГУНП в Черкаській області 19.02.2026, яким за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось в порушенні вимог п. 1, 2 ч. 1, ч. 2 ст. 18, ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», ч. 1 ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції», п. 1, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 6 та абз. 1 п. 7 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, абз. 1, 2, 5 п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, п. 7 розділу II Правила внутрішнього службового (робочого) розпорядку дня підрозділів Головного управління Національної поліції в Черкаській області, затверджених наказом ГУНП від 01.02.2022 № 288 та п. 20, 28, 38 розділу II «Завдання та обов`язки» Посадової інструкції начальника сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, затвердженої 22.07.2025 т.в.о. начальником ВпН № 1 Черкаського РУП ГУНП, застосовано до начальника сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
На підставі вказаного висновку та встановлених під час службового розслідування обставин, ГУНП в Черкаській області видано наказ № 391 від 19.02.2026 «Про застосування дисциплінарного стягнення відносно окремих поліцейських ГУНП в Черкаській області», яким до начальника сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
Наказом ГУНП в Черкаській області від 20.02.2026 № 114 о/c, начальника сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 20.02.2026, у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Вважаючи, що службове розслідування відносно ОСОБА_1 було проведено не належним чином, в зв`язку з чим прийняті на підставі нього спірні накази є безпідставними, це зумовило необхідність звернутись з відповідним позовом до суду. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні відносини регулюються Законом України від 02 липня 2015 року №580-VIІI «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII), який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
Відповідно до частини першої статті 3 вказаного Закону у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
При цьому, статтею 18 Закону №580-VIII визначено обов`язки поліцейських.
Зокрема, поліцейський зобов`язаний:
1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.
У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Пунктами 1, 3-5статті 59 Закону №580-VIII встановлено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України. Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України. Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.
Статтею 64 Закону №580-VIII закріплено, що особа, яка вступає на службу в поліцію, складає Присягу на вірність народові, усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягати вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки, постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень.
Згідно частини першої статті 60 Закону №580-VIII проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
У той же час, однією з підстав для звільнення зі служби в поліції є звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України (п. 6 частини першої ст. 77 Закону №580-VIII).
Для визначення сутності службової дисципліни, обов`язків поліцейських стосовно її дотримання, види дисциплінарних стягнень, порядок їх накладення застосуванню підлягає Закон України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, яким затверджено Дисциплінарний статус Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут).
Згідно із частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону №580-VIII, зобов`язує поліцейського, зокрема: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.
Статтею 11 Дисциплінарного статуту визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
Дисциплінарним проступком згідно із статті 12 Дисциплінарного статуту визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до частин першої та третьої статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Серед іншого, до поліцейських може застосовуватись такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби в поліції.
З аналізу наведених вище положень Дисциплінарного статуту вбачається, що службова дисципліна поліцейського полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів з питань службової діяльності, бездоганному та неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені, та належному виконанні обов`язків поліцейського, визначених законом. Водночас порушення поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника можуть застосовуватися заходи дисциплінарного стягнення, зокрема звільнення зі служби в поліції.
У даному випадку, притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності є самостійним юридичним наслідком, який настає у разі скоєння ним дисциплінарного проступку. Обставини, що передували притягненню особи до цього виду відповідальності, можуть потягнути за собою настання інших наслідків у вигляді адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, але, це не може слугувати підставою для звільнення працівника поліції саме від дисциплінарної відповідальності.
Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 у справі №802/1150/17-а вказав на те, що під час правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна фокусуватися насамперед на такому: чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України; чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення; чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.
Так, згідно із статтями 14, 15, 19 Дисциплінарного статуту з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків провадиться службове розслідування.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.
За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.
У висновку за результатами службового розслідування, у том числі, зазначаються: причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Аналогічні положення закріплені і у Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженому наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1355/32807 (далі - Порядок №893).
Відповідно до пункту 1 Розділу VII Порядку №893, у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції України і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги.
Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.
Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі, в частині обрання виду стягнення.
Так матеріалами справи встановлено, що ГУНП в Черкаській області відповідно до ст.ст. 14, 15, Розділу III та V Дисциплінарного статуту Національної поліції України, на підставі наказу ГУНП від 09.02.2026 № 94, у формі письмового провадження проведено службове розслідування за рапортом начальника УГІ ГУНП в Черкаській області від 09.02.2026 № 13604-2026 та подання Черкаського управління ДВБ НПУ від 07.02.2026 № 10663-2026 щодо вчинення окремими поліцейськими ГУНП порушень, що мають ознаки дисциплінарного проступку та призвели до затримання 06.02.2026 начальника СПД № 1 ВНП № 1 Черкаського РУП ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 в порядку статті 208 КПК України.
В ході службового розслідування зокрема, встановлено:
01.12.2025 до ВПН № 1 Черкаського РУП ГУНП з відділу № 1 (м. ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) надійшло звернення № НОМЕР_1 від 01.12.2025 щодо необхідності доставлення громадянина - гр. Г., як особи, котра вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. ст. 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). В той же час, відповідні дані було внесено до бази даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» та інформаційно комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції» (далі - ІКС ІПНП).
Вказане звернення ВпН № 1 Черкаського РУП ГУНП зареєстроване до ІКС ІПНП за № 11656 від 01.12.2025.
Звернення, зареєстроване до ІКС ІПНП за № 11656 від 01.12.2025, того ж дня було списано до справи № 1/11656. Так, відомості щодо гр. Г були відображені у рапорті старшого інспектора-чергового Вин № 1 Черкаського РУП ГУНП майора поліції Коцелюк Л.В. від 02.12.2025.
У подальшому, розгляд рапорту майора поліції Коцелюк Л.В. від 02.12.2025 здійснив начальник ВПН № 1 Черкаського РУП ГУНП підполковник поліції Кротов І.В. та резолюцією доручив організацію його виконання капітану поліції Костогризу О.О. з приміткою «Забезпечити виконання. Зібрати матеріали перевірки: (характеристики, пояснення, в разі доставлення до ТЦК та СП протокол про адміністративне правопорушення). Матеріали перевірки долучити в КНС», а здійснення контролю з приміткою «На контроль» доручив заступнику начальника ВпН № 1 Черкаського РУП ГУНП з превентивної діяльності підполковнику поліції ОСОБА_4 .
Перевіркою встановлено, що у СПД № 1 ВПН № 1 Черкаського РУП ГУНП наявні лише матеріали реєстрації відповідних звернень, тоді як відомості про проведену перевірку, зібрані матеріали відносно гр. ОСОБА_5 та прийняті за результатами їх розгляду рішення відсутні.
В свою чергу, під час проведення службового розслідування встановлено, про обізнаність підлеглих працівників СПД № 1 про належність гр. ОСОБА_5 до категорії осіб, які ухиляються від мобілізації, такі відомості з урахуванням службової субординації, функціонального розподілу обов`язків і характеру діяльності підрозділу об`єктивно не могли бути невідомими начальнику СПД № 1 - капітану поліції ОСОБА_1 . Отже, капітан поліції ОСОБА_1 був достовірно обізнаний про зазначені обставини щодо гр. ОСОБА_5 та його статус.
Так, 29.01.2026 капітан поліції ОСОБА_1 на приватному транспортному засобі марки «Тoyota Camry» н.з. НОМЕР_2 , близько 11.30 прибув до місця здійснення підприємницької діяльності гр. ОСОБА_6 (зять - гр. ОСОБА_5 ), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де у ході розмови із останнім повідомив, що гр. ОСОБА_5 розшукується відділом № 1 (м. Городище) ІНФОРМАЦІЯ_2 та органами Національної поліції, у тому числі СПД № 1 ВПН № 1 Черкаського РУП ГУНП, і йому необхідно поспілкуватись із гр. Г.
Під час розмови, капітан поліції ОСОБА_1 вказав гр. ОСОБА_6 , що йому відома адреса місця знаходження гр. ОСОБА_5 , при цьому, поліцейський повідомив, що за грошові кошти в сумі 5000 доларів США він «вирішить питання» щодо зняття гр. ОСОБА_5 з розшуку у органах Національної поліції та залишив свій номер мобільного телефону. 
Після вказаної розмови, гр. ОСОБА_6 передав вказану інформацію гр. ОСОБА_5 та своїй сестрі - дружині останнього - гр-ці. Г.
У подальшому, 29.01.2026, на виконання прохання капітана поліції ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_5 здійснив телефонний дзвінок останньому. Під час розмови ОСОБА_1 зазначив, що 30.01.2026 приїде до місцезнаходження гр. ОСОБА_5 в с. Орловець, Черкаського району, Черкаської області, однак вказана зустріч була перенесена капітаном поліції ОСОБА_1 на 09.00 31.01.2026.
31.01.2026 (день тижня - субота), близько 09.00 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , капітан поліції ОСОБА_1 усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно з корисливих мотивів, реалізовуючи протиправний умисел на одержання неправомірної вигоди, повідомив гр. ОСОБА_5 , що він має можливість здійснити вплив на невстановлених підлеглих працівників СПД № 1 ВПН № 1 Черкаського РУП ГУНП, щодо виключення гр. ОСОБА_5 із бази ІКС ППНП та невстановлених працівників РТЦК та СП щодо виключення останнього із бази даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», як особи, яка розшукується за ухилення від призову до Збройних сил України. 
Також, під час вказаної розмови капітан поліції ОСОБА_1 висунув вимогу гр. ОСОБА_5 про передачу йому неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у сумі 5000 доларів США за вчинення вищевикладених дії та зазначив, що після надання неправомірної вигоди, гр. ОСОБА_5 зможе безперешкодно здійснювати підприємницьку діяльність у м. Городише Черкаського району Черкаської області.
03.02.2026 гр. ОСОБА_5 розуміючи протиправність дій капітана поліції ОСОБА_1 звернувся із заявою про вимагання неправомірної вигоди поліцейським до Черкаської обласної прокуратури.
Цього ж дня, за фактом прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поєднане з вимаганням такої вигоди відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42026250000000013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.
Крім цього, також було встановлено, що 06.02.2026 капітан поліції ОСОБА_1 перебував на службі (не у вихідний день та не після добового чергування). У ранковий час він доповів керівництву ВПН № 1 Черкаського РУП ГУНП про намір перебувати за місцем розташування підрозділу та виконувати службові обов`язки за розпорядком дня. Намір покидати територію м. Городища, капітан поліції ОСОБА_1 будь-кому з керівників не повідомляв (встановлено, що 06.02.2026 капітан поліції ОСОБА_1 прибував до м. Черкаси, а саме до приміщення управління превентивної діяльності ГУНП, при цьому, про такий виїзд, свого безпосереднього керівника не повідомляв).
З огляду на вищезазначене, висновками службового розслідування, які суд вважає обґрунтованими та такими, що підтверджуються матеріалами справи, встановлено, що капітан поліції ОСОБА_1 , 31.01.2026 у порушення вимог ч. 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 6 та абз. 1 п. 7 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, не вжив будь-яких заходів, з метою припинення виявленого адміністративного правопорушення, розшуку та доставлення правопорушника до відповідних органів, не забезпечив належної реєстрації повідомлення та не поінформував про подію за скороченим номером « 102» і безпосереднього керівника.
В той же час, капітан поліції ОСОБА_1 допустив порушення вимог п. 20, 28, 38 розділу ІІ «Завдання та обов`язки» Посадової інструкції начальника сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, затвердженої 22.07.2025 т.в.о. начальником ВПН № 1 Черкаського РУП ГУНП підполковником поліції ОСОБА_7 у частині забезпечення запобігання вчиненню правопорушень (п. 20); у частині сприяння керівникові щодо дотримання службової дисципліни та інформування про порушення (п. 28); у частині неухильного дотримання антикорупційного законодавства (п. 38).
В діях капітана поліції ОСОБА_1 встановлено також порушення вимог п.7 розділу II Правил розпорядку дня, що виразилося у залишенні адміністративної будівлі СПД № 1 у службовий (робочий) час без відома безпосереднього керівника, що повністю підтверджується з урахуванням сукупності належних та допустимих доказів, які містяться в матеріалах справи.
Надаючи оцінку доводам та доказам Позивача щодо протиправності проведеного відносно нього службового розслідування, а також прийнятих за його наслідками спірних наказів, позаяк, призначений головою дисциплінарної комісії особа, яка є ініціатором службового розслідування тому є заінтересованою особою у результатах розслідування, суд зазначає таке.
Вказане твердження суд розцінює критично, оскільки Порядк №893, як і будь-який інший нормативний акт, не містить заборони щодо участі у складі дисциплінарної комісії особи, яка виявила ознаки дисциплінарного правопорушення, тому вказані посилання є безпідставними. 
Крім цього, заінтересована особа – це особа, на право, свободу чи законний інтерес якої негативно впливає або може вплинути адміністративний акт. В свою чергу, не зазначено, яким чином голова дисциплінарна комісія заінтересований в результатах службового розслідування.
Під час проведення службового розслідування встановлено, що розгляд рапорту від 02.12.2025 здійснив начальник ВпН № 1 Черкаського РУП ГУНП та резолюцією доручив організацію його виконання капітану поліції ОСОБА_1 з приміткою «Забезпечити виконання». Зібрати матеріали перервірки: (характеристики, пояснення в разі доставлення до ТЦК та СП протокол про адміністративне правопорушення) .
Так, перевіркою встановлено, що у СПД № 1 ВпН № 1 Черкаського РУП ГУНП наявні лише матеріали реєстрації відповідних звернень, тоді як відомості про проведену перевірку, зібрані матеріали та прийняті за результатами їх розгляду рішення відсутні.
Отже, під час службового розслідування було встановлено, що ОСОБА_1 був обізнаний про те, що гр. ОСОБА_5 є особою, що ухиляється від мобілізації, зустрівшись особисто з останнім 31.01.2026, у порушення вимог ч. 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 6 та абз. 1 п. 7 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, не вжив будьяких заходів, з метою припинення виявленого адміністративного правопорушення, розшуку та доставлення правопорушника до відповідних органів.
Не обґрунтованими, на думку суду, є також посилання представника позивача, що ОСОБА_1 повідомив безпосереднього керівника в телефонному режимі про необхідність прибути до ГУНП в Черкаській області по робочим питанням.
Так, суд зазначає, що під час проведення службового розслідування були відібрані 16.02.2026 пояснення у ОСОБА_7 , який є безпосереднім керівником позивача та на запитання чи відомо, де перебував капітан поліції ОСОБА_1 06.02.206 повідомив, що згідно ранкової доповіді від капітана поліції ОСОБА_1 мені відомо, що він з особовим складом, який не задіяний до несення служби в добовому наряді буде здійснювати свої посадові обов`язки (виявлення та документування фактів порушення адміністративного законодавства, виявлення осіб, які ухиляються від мобілізації, списання вхідної кореспонденції та матеріалів ЄО та ін.).
Відтак, твердження представника позивача щодо повідомлення безпосереднього керівника в телефонному режимі про необхідність прибуття до ГУНП в Черкаській області у службових справах не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами, відповідні матеріали у справі — відсутні.
Покликання представника позивача на п.2 Розділу ІІІ Правил № 288, де визначено, що у разі недотримання вимог пункту 1 Правил, складається акт про відсутність на робочому місці, проте акт відсутній, суд оцінює критично, позаяк Позивач допустив порушення вимог до п. 7 розділу ІІ Правил розпорядку дня, де зазначено, що вихід працівників апарату, територіальних підрозділів та стройових підрозділів ГУНП за межі адміністративної будівлі у службовий (робочий час) відбувається з відома безпосереднього керівник, а не п.2 Розділу ІІІ, як зазначає представник Позивача. Під час службового розслідування встановлено, що 06.02.2026 капітан поліції ОСОБА_1 прибував до м. Черкаси, а саме до приміщення управління превентивної діяльності ГУНП, при цьому, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту повідомлення свого безпосереднього керівника про такий виїзд.
Таким чином, капітаном поліції ОСОБА_1 допущено порушення вимог п. 7 розділу ІІ Правил розпорядку дня, що виразилося у залишенні адміністративної будівлі СПД № 1 у службовий (робочий час) без відома безпосереднього керівника.
Щодо посилання представника позивача, що наразі досудове розслідування у кримінальному провадження не завершено та відповідний обвинувальний акт відсутній, слід зазначити, що під час проведення службового розслідування у вимірі обставин цієї справи не досліджувались питання наявності або відсутності вини позивача у вчиненні кримінального правопорушення, а виключно надавалася правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни, що підтверджується, зокрема, висновком проведеного службового розслідування. 
Отже, в даному випадку, під час проведення відносно Позивача службового розслідування встановлені фактичні дані, що свідчили про наявність у діях останнього ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.
Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 09.02.2022 у справі № 160/12290/20, обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, який, приймаючи рішення про обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення, повинен урахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків тощо. При цьому, застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції України є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Крім того, згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 23.11.2023 у справі № 420/14443/22 повноваження керівника щодо обрання одного з видів дисциплінарного стягнення у період дії воєнного стану залишаються дискреційними, але з урахуванням особливості його застосування, визначеного у статті 29 Дисциплінарного статуту, зокрема, з дотриманням порядку зростання.
З огляду на характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, доведеність його вчинення, наявність та ступінь вини позивача, негативні наслідки, які могли настати через вчинений проступок, а також встановлену Дисциплінарним статутом Національної поліції України дискрецію керівника у виборі виду дисциплінарного стягнення, суд дійшов висновку, що такий вид стягнення, як звільнення зі служби в поліції є пропорційним.
Таким чином, приймаючи оскаржувані накази в частині звільнення Позивача зі служби Відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а відтак, оскаржувані накази відповідають критеріям правомірності, встановленим в ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення позову. 
З огляду на правомірність притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності та законність його звільнення, вимоги ОСОБА_1 про поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та допущення рішення суду до негайного виконання, в частині поновлення на посаді є похідними від основної позовної вимоги (про скасування наказу про звільнення), а тому також не підлягають задоволенню.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин, системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про не обґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.
Решта доводів Позивача та його представника висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують та не змінюють. 
Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати до розподілу не належать.
Керуючись статтями 2, 5-16, 90, 139, 242-246, 255, 293-295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову відмовити.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».
Копію рішення направити сторонам справи.
Рішення складене та підписане 25.05.2026.

Суддя 	Валентина ОРЛЕНКО