Справа № 953/6186/25 
Провадження № 2/953/300/26

РІШЕННЯ
 ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

30 квітня 2026 року       м.Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Юрлагіної Т.В.,
за участю секретаря – Бірукової Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Хоссейн Емілі, до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
за участю:
представника позивача – адвоката Хоссейн Е.;
представника відповідача – адвоката Горобець А.А.,

ВСТАНОВИВ:

19 червня 2025 року в провадження Київського районного суду м. Харкова надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Хоссейн Емілі до ОСОБА_2 , в якій позивач просила стягнути з відповідача майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 515 520 грн 80 коп, моральну шкоду у розмірі 50 000 грн, а також судові витрати.
У позові позивач зазначає, що 17 лютого 2025 року приблизно о 08 год. 00 хв. відповідач, ОСОБА_2 , керував технічно справним автомобілем «MG 5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить його дружині – ОСОБА_3 , на якому рухався по спуску Журавлівському зі сторони вул. Весніна в напрямку вул. Шевченко в м. Харків зі швидкістю 40 км/год. Під час руху по вказаній автодорозі, в районі електроопори П-28 по спуску Журавлівському Відповідач не врахував дорожню обстановку, застосував такі прийоми керування автомобілем, при яких втратив контроль над напрямком його руху, виконав маневр виїзду на зустрічну смугу руху, не впевнившись перед цим у безпеці, чим грубо порушив вимоги п. 12.1, Правил дорожнього руху, згідно з яким при виборі у встановлених межах безпечної швидкості руху, водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, який перевозиться та транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «NISSAN ROGUE», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням позивача, ОСОБА_1 , яка рухалася в зустрічному йому напрямку в крайній лівій смузі по ходу її руху, з послідуючим зіткненням автомобіля «NISSAN ROGUE» р.н. НОМЕР_2 з автомобілем «ВА3-21121» р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 , який рухався позаду в автомобіля «NISSAN ROGUE» в попутному йому напрямку. В результаті ДТП ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості, а належний їй транспортний засіб «NISSAN ROGUE», р.н. НОМЕР_2 , зазнав значних механічних пошкоджень. Вина відповідача та причинно-наслідковий зв`язок між його протиправними діями та ДТП встановлено ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 07.05.2025 у справі № 953/3096/25, якою ОСОБА_2 було звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12025221130000277 від 18.02.2025. Розмір майнової шкоди, завданої позивачеві, підтверджується Висновком експерта № 4116 від 28.04.2025 за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи (експертизу проводив старший судовий експерт ННЦ «Інститут судових експертиз ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса» Бочаров С.М.), яким встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «NISSAN ROGUE» р.н., пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулась 17.02.2025 року, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент його пошкодження та становить 508154,55 грн. (п`ятсот вісім тисяч сто п`ятдесят чотири) грн. 55 коп. 
Крім того, позивачці були спричинені тілесні ушкодження, які, згідно висновку експерта № 12-14/147-А/25 від 27.03.2025, належать до легких тілесних ушкоджень. У зв`язку з цим їй довелось понести витрати, пов`язані з її лікуванням. Потерпіла ОСОБА_1 знаходилась на лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня» з 17.02.2025 до 03.03.2025 з діагнозом: гостра закрита ЧМТ, струс головного мозку, підапоневротична гематома лобової частини ділянки зліва, забійно-рвана рана перенісся, верхньої повіки лівого ока, параорбітальна гематома повік правого ока, закрита тупа травма грудної клітини, забій м`яких тканин в ділянці колінних суглобів. Проводилась операція: вскриття, дренування підшкірної гематоми лобової області зліва. Вказаний факт підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 9.3085 та висновком експерта № 12-14/147-А/25 від 27.03.2025. Позивач також лікувалась амбулаторно в КНП ХОР «Обласна клінічна лікарня» з 04.03.2025 до 13.03.2025, а також у квітні 2025 року. За період лікування ОСОБА_1 придбала за власні кошти наступні ліки та лікарські засоби: Контрактубекс гель, Гепациалє, Water Out (Водний баланс) 100, та робила МРТ колінного суглоба (1 суглоб). Згідно чеків загальна вартість вище перелічених лікарських препаратів складає 3366 (три тисячі триста шістдесят шість) грн. 25 коп., що є сумою майнової шкоди, пов`язаної з лікуванням. Позивачеві також довелось понести інші витрати, пов`язані з ДТП та на відшкодування яких ОСОБА_1 має право, а саме: витрати, пов`язані з евакуацією автомобіля з місця ДТП, що коштувало ОСОБА_1 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. згідно платіжної інструкції від 19.05.2025 ФОП ОСОБА_5 , а також витрати, пов`язані з евакуацією автомобіля зі штрафмайданчика до СТО, вартістю 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. згідно платіжної інструкції від 19.05.2025 ФОП ОСОБА_6 . Загальна сума майнової шкоди, завданої протиправними діями Відповідача, становить 515520 (п`ятсот п`ятнадцять тисяч п`ятсот двадцять) грн. 80 коп. 
Крім того, внаслідок протиправних дій зі сторони відповідача позивачці було завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з пошкодженням майна, та яку ОСОБА_1 оцінює у 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень та просила стягнути судові витрати.
Ухвалою Київського районного суду від 23 червня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
05 серпня 2025 року через систему «Електронний суд» до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Горобець А.А. просить суд відмовити позивачу у повному обсязі в задоволенні позовних вимог про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, оскільки відповідач не був присутній при проведенні експертом огляду автомобіля, позивач не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували ринкову вартість залишків автомобіля, їх стан або факт реалізації, повна вартість відновлення або втраченого майна може бути стягнута за вирахуванням залишкової вартості. Також зазначив, що долучені касові чеки про придбання ліків не містять інформації, що саме позивач придбала ці препарати відсутні докази того, що призначення зазначених у чеках лікарських препаратів було саме позивачу. На думку відповідача, позивач не довів настання для нього обставин, які б свідчили про його моральні страждання саме в заявленому у позові розмірі, а також зазначено про те, що позивачем не доведено та не надано доказів моральних страждань.
07 серпня 2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача не погоджується з викладеною у відзиві позицією щодо висновку експерта № 4116 від 28.04.2025 за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи та щодо недоведеності наявності та розміру моральної шкоди.
30 вересня 2025 року представником позивача - адвокатом Хоссейн Емілі в судовому засіданні подано клопотання про призначення транспортно-товарознавчої експертизи, яке було задоволено про що постановлено ухвалу, визначено коло питань, проведення експертизи доручено експертам Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. Н.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України. Провадження по справі зупинено.
31 жовтня 2025 року ухвалою суду задоволено клопотання судового експерта. Дозволено проведення експертом розрахунку ринкової вартості після настання ДТП, яка сталася 17.02.2025 року, по матеріалам висновку експерта № 4116 за результатами проведення транспортно товарознавчої експертизи за матеріалами кримінального провадження №12025221130000277, який міститься в матеріалах справи. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.
19 січня 2026 року до Київського районного суду м. Харкова надійшов висновок експерта № 14931 від 07.01.2026 за результатами проведення судової транспортно - товарознавчої експертизи за матеріалами цивільної справи № 953/6186/25.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20 січня 2026 року поновлено провадження у справі.
27 лютого 2026 року від представника позивача Хоссейн Емілі надійшла заява про зменшення позовних вимог на відшкодування матеріальної шкоди з ОСОБА_2 на її користь в розмірі 361870 (триста шістдесят одна тисяча вісімсот сімдесят) грн. 43 коп, оскільки відповідно до висновку експерта № 14931 від 07.01.2026, ринкова вартість автомобіля «NISSAN ROGUE», д.н.з. НОМЕР_2 , 2015 року випуску, пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 17.02.2025, після настання ДТП становить 153650 (сто п`ятдесят три тисячі шістсот п`ятдесят) грн. 37 коп. У зв`язку з цим, позовні вимоги були зменшені на суму залишкової вартості автомобіля, а тому остаточний розмір майнової шкоди, яку ОСОБА_1 просить стягнути є 361870 (триста шістдесят одна тисяча вісімсот сімдесят) грн. 43 коп.
11 березня 2026 року через підсистему "Електронний суд" до суду від представника відповідача адвоката Горобець А.А. надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів щодо витрат на правничу допомогу в сумі 21000 грн. та заперечення щодо покладення витрат на проведення судової експертизи, у яких представник відповідача заперечує проти покладення витрат на відповідача та просить суд покласти витрати на проведення експертизи на позивачку як сторону, яка подала необґрунтований позов та ініціювала проведення експертизи з метою усунення власних процесуальних недоліків.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18 березня 2026 року закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Хоссейн Емілі до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь позивача майнову та моральну шкоду, судові витрати. 
Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала у задоволенні позовних вимог щодо стягнення витрат на придбання ліків, оскільки вони не є доведеними, також заперечувала щодо стягнення моральної шкоди, оскільки вона є не доведеною.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відтак, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.
Судом встановлено, що 17 лютого 2025 року приблизно о 08 годині 00 хв. Відповідач, ОСОБА_2 , керував технічно справним автомобілем «MG 5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить його дружині – ОСОБА_3 , на якому рухався по спуску Журавлівському зі сторони вул. Весніна в напрямку вул. Шевченко в м. Харків зі швидкістю 40 км/год. Під час руху по вказаній автодорозі, в районі електроопори П-28 по спуску Журавлівському Відповідач не врахував дорожню обстановку, застосував такі прийоми керування автомобілем, при яких втратив контроль над напрямком його руху, виконав маневр виїзду на зустрічну смугу руху, не впевнившись перед цим у безпеці. Зазначена дорожньо-транспортна подія сталася з вини відповідача ОСОБА_2 , який порушив вимоги п. 12.1, Правил дорожнього руху, згідно з яким при виборі у встановлених межах безпечної швидкості руху, водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, який перевозиться та транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. В результаті відповідач допустив зіткнення з автомобілем «NISSAN ROGUE», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням Позивача, ОСОБА_1 , яка рухалася в зустрічному йому напрямку в крайній лівій смузі по ходу її руху, з послідуючим зіткненням автомобіля «NISSAN ROGUE» р.н. НОМЕР_2 з автомобілем «ВА3-21121» р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 , який рухався позаду в автомобіля «NISSAN ROGUE» в попутному йому напрямку. ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості, а належний їй транспортний засіб «NISSAN ROGUE», р.н. НОМЕР_2 , зазнав значних механічних пошкоджень. Вина Відповідача та причинно-наслідковий зв`язок між його протиправними діями та ДТП встановлено ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 07.05.2025 у справі № 953/3096/25, якою ОСОБА_2 було звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілою у кримінальному провадженні.
Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Цивільно-правова відповідальність власника автомобілем «MG 5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та власника автомобіля «NISSAN ROGUE» р.н. НОМЕР_2 не застраховані Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 на законних підставах в момент ДТП керував транспортним засобом марки «MG 5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , саме він має нести відповідальність за завдану шкоду. 
З експертного висновку № 4116 від 28.04.2025 старшого судового експерта ННЦ «Інститут судових експертиз ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса» Бочарова С.М. встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «NISSAN ROGUE» р.н., пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулась 17.02.2025 року, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент його пошкодження та становить 508154,55 грн. (п`ятсот вісім тисяч сто п`ятдесят чотири) грн. 55 коп. 
З висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 14931 від 07.01.2026, виготовленого старшим судовим експертом сектору товарознавчих досліджень та досліджень об`єктів інтелектуальної власності лабораторії економічних, товарознавчих досліджень та досліджень об`єктів інтелектуальної власності ННЦ «Інститут судових експертиз ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса» Бочаровим С.М. ринкова вартість автомобіля «NISSAN ROGUE», д.н.з.  НОМЕР_2 , 2015 рік випуску, пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 17.02.2025, після настання ДТП становить 153650 (сто п`ятдесят три тисячі шістсот п`ятдесят) грн. 37 коп.
Таким чином, позивачем доведено належними та допустимими доказами протиправність дій відповідача, наявність та розмір завданої шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та шкодою, а тому у цій частині позов підлягає задоволенню.
Заперечення представника відповідача щодо неправомірності та неналежності доказу – висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 4116 від 28.04.2025 року, виготовленого старшого судового експерта ННЦ «Інститут судових експертиз ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса» Бочарова С.М. суд не приймає, оскільки вони не спростовують доказ, фактично зводяться до припущень, вказаний доказ є належним та допустимим. Крім того, жоден доказ не має заздалегідь встановленої сили для суду і усі докази суд оцінює у сукупності.
Згідно платіжної інструкції від 19.05.2025 ФОП ОСОБА_5 позивач сплатила 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. за евакуацію автомобіля з місця ДТП, а згідно платіжної інструкції від 19.05.2025 ФОП ОСОБА_6 вона сплатила 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. за евакуацію автомобіля зі штрафмайданчика до СТО.
Факт наявності та сплати інших витрат, які були понесені позивачем в результаті ДТП, їхня необхідність та розмір також підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому вимоги у цій частині підлягають задоволенню.
Суд критично ставиться до тверджень відповідача про те, що позивачем не доведено розмір завданої їй шкоди, оскільки дані твердження не підтверджені належними та допустимими доказами і суперечать наявним у справі матеріалам. Доказів на спростування розміру матеріального збитку відповідачем не надано.
Окрім механічних пошкоджень автомобіля, Позивачеві внаслідок ДТП були спричинені тілесні ушкодження, які, згідно висновку експерта № 12-14/147-А/25 від 27.03.2025, належать до легких тілесних ушкоджень. 
Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 9.3085 та висновком експерта № 12-14/147-А/25 від 27.03.2025 потерпіла ОСОБА_1 знаходилась на лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня» з 17.02.2025 до 03.03.2025 з діагнозом: гостра закрита ЧМТ, струс головного мозку, підапоневротична гематома лобової частини ділянки зліва, забійно-рвана рана перенісся, верхньої повіки лівого ока, параорбітальна гематома повік правого ока, закрита тупа травма грудної клітини, забій м`яких тканин в ділянці колінних суглобів. Проводилась операція: вскриття, дренування підшкірної гематоми лобової області зліва. Позивач також лікувалась амбулаторно в КНП ХОР «Обласна клінічна лікарня» з 04.03.2025 до 13.03.2025, у квітні 2025 року. За період лікування ОСОБА_1 придбала наступні ліки та лікарські засоби: Контрактубекс гель, Гепациалє, Water Out (Водний баланс) 100, та робила МРТ колінного суглоба (1 суглоб). Загальна вартість складає 3366 (три тисячі триста шістдесят шість) грн. 25 коп., на підтвердження чого Позивачем надані відповідні чеки. 
 
У той же час, позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували факт призначення медичним закладом ліків, чеки про купівлю яких надано позивачем.
 
Судом приймаються до уваги заперечення сторони відповідача щодо відсутності підтвердження того, що позивачеві для лікування призначались придбані нею ліки та лікарські засоби.
 
Таким чином, у цій частині позовні вимоги є не доведеними та не підлягають задоволенню. 
 
Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах.
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.
У пункті 2 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» роз`яснено, що шкода заподіяна майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв`язок та є вина зазначеної особи. 
З урахуванням викладеного, стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає майнова шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 358504 (триста п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот чотири) грн. 18 коп. 
Щодо відшкодування моральної шкоди слід врахувати наступне.
Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 15.12.2020 в справі № 752/17832/14-ц, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях ЄСПЛ, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статті 41 Конвенції.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Станков проти Болгарії» вказав, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом.
Як вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
Відповідно до встановлених обставин під час судового розгляду та матеріалів справи внаслідок ДТП належний позивачу транспортний засіб отримав значні механічні пошкодження, відповідачем у добровольному порядку не відшкодовано спричинену шкоду, у зв`язку із цим позивач зазнала змін у повсякденному житті, що зумовило вживати додаткові заходи з метою відновлення порушеного права, це вплинуло на її повсякденний уклад життя, його зміну, тобто відбулося порушення звичайного ритму життя, докладання додаткових зусиль для його організації.
Також протиправними діями, що виразилися у вчиненні ДТП, яка сталась з вини відповідача, позивачці було завдано тілесних ушкоджень та шкоди здоров`ю, нею було перенесено операцію, пройшла курс лікування, усі ці обставини в сукупності негативно відобразилось на її психологічному та емоційному стані, внаслідок порушення звичного укладу та ритму життя. 
Доводи сторони відповідача щодо недоведеності моральної шкоди є не прийнятними, з огляду на таке.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію гро захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного права, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права.
Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» (Скарга № 42255/04) від 1 липня 2010 року зокрема зазначив, що суд нагадує свою постійну позицію про те, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс.
В якості обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що завдана їй моральна шкода полягає у сильних душевних та моральних стражданнях, спричинені тілесних ушкоджень, перенесеному лікуванні, понівеченні обличчя, зміну звичного укладу життя, вжиття додаткових заходів для його організації.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 22.04.2019 року у справі № 761/14285/16-ц (провадження № 61-34581св18) участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань, а тому посилання заявника у касаційній скарзі на те, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження заподіяння їй моральної шкоди є безпідставними.
При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі» зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.
Отже, вирішуючи питання відшкодування моральної шкоди, суд вважає що внаслідок зазначеної ДТП позивачу було спричинено моральну шкоду. Враховуючи характер, тривалість та глибину заподіяних позивачу моральних страждань, керуючись принципами справедливості, розумності та об`єктивності, ураховуючи обставини справи та надані сторонами докази, суд вважає доведеним завдання позивачці протиправними діями відповідача моральних страждань, а також причинний зв`язок між вказаною шкодою та протиправними діями відповідача, що свідчить про наявність достатніх підстав до задоволення вимог позивача про стягнення моральної шкоди в повному обсязі в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень.
Щодо стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат за проведення по справі транспортно-товарознавчої експертизи у розмірі 13570,56 грн суд зазначає наступне.
Частина перша статті 1 Закону України «Про судову експертизу» визначає, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб (частина перша статті 71 цього Закону).
Пункт 1.8 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, передбачає, що підставою для проведення експертизи відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), або договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням особи у випадках, передбачених законом, в якому обов`язково зазначаються її реквізити, номер справи або кримінального провадження або посилання на статтю закону, якою передбачено надання висновку експерта, перелік питань, що підлягають вирішенню, а також об`єкти, що підлягають дослідженню.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30.09.2025 року призначено по цивільній справі № 953/6186/25 судову транспортно-товарознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. Н.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України Судову транспортно-товарознавчу експертизу постановлено провести за матеріалами справи. Витрати по проведенню експертизи покладено на позивача.
Частиною 6 статті 139 ЦПК України визначено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Відповідно до платіжної інструкції № 0.0.4645412023.1 від 27.11.2025 року ОСОБА_1 сплатила за проведення транспортно-товарознавчої експертизи згідно рахунку-фактури № 14931 на рахунок Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. Н.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України.
Витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, належать до судових витрат (стаття 132, КАС України, стаття 123 ГПК України, стаття 133 ЦПК України). Відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (особливо, якщо суд врахував відповідний висновок експерта як доказ), не відповідає вимогам розумності та правової визначеності, «підриває» конструкцію забезпечення передбачуваності застосування процесуальних норм, а тому не є такою, що відповідає верховенству права.
Вказані висновки суду узгоджуються із Постановою Великої Палати Верховного Суду від 22.11.2023 справа № 712/4126/22.
У частині 6 статті 139 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.
Від відповідача до суду не надходило клопотання про неспівмірність витрат, проте зазначено, що відповідні витрати та їх покладення на відповідача через неналежне виконання процесуального обов`язку позивачем буде суперечити принципу справедливості та слід їх віднести на рахунок позивача.
Дане посилання судом не приймається до уваги з огляду на вище викладене, а отже, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягаються стягненню підтверджені належними письмовими доказами понесені позивачем судові витрати за проведення по справі транспортно-товарознавчої експертизи у розмірі 13444,32 грн (13570,56х358504,18:361870,43) пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.
Відповідно до поданої заяви від 11 березня 2026 року представник відповідача долучила клопотання про понесені витрати на правничу допомогу ОСОБА_2 в розмірі 21000,00 грн. Матеріали справи свідчать про те, що його інтереси представляла адвокат Горобець А.А. на підставі договору про надання правничої допомоги від 21.07.2025 року, а також ордеру серії АН № № 1736747 від 21.07.2025 року.
Згідно з Додатковою угодою № 1 до Договору 21/07/25 про надання правничої допомоги від 21.07.2025 року сторони погодили розмір фіксованого гонорару в сумі 21000,00 грн за надання правничої допомоги.
Відповідно до акту приймання передачі наданих послуг № 1 за Договором 21/07/25 про надання правничої допомоги від 21.07.2025 року замовник підтвердив, що послуги правничої допомоги надані в повному обсязі і належної якості.
Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Вирішуючи питання про відшкодування позивачеві судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи, суд враховує вимоги ч.ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України, якими передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України).
При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.
Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами такої діяльності є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
За вимогами ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У Постанові ОП КГС ВС від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 зазначено, що у розумінні положень частини п`ятої статті 141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі № 275/150/22 вказав, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Отже, враховуючи принцип верховенства права, пропорційності та справедливості, критерії реальності, обгрунтованості та розумності розміру судових витрат, характер спірних правовідносин, складність справи та обсяг виконаних адвокатом робіт, перелічених в Акті, приймаючи до уваги надані документі, які підтверджують понесені витрати, суд дійшов висновку, що розмір є розумним, реальним та співмірним.
Водночас, положеннями п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зазначено, що відшкодування позивачу судових витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу, підлягає пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 283/2791/19 (провадження № 61-17477св20), від 21 квітня 2021 року у справі № 705/2550/16-ц (провадження № 61-17349св20).
З огляду на те, що судом позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково (99,07 %), тому з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 , керуючись п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 195,30 грн (21000,00 х 0,93 %) пропорційно до задоволених вимог.
Щодо стягнення сплаченого позивачем судового збору суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно квитанції № 8641-8778-2195-4090 від 19.06.2025 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 1211,20 грн за відшкодування моральної шкоди.
Приймаючи до уваги, що позовні вимоги позивача в цій частині підлягають повному задоволенню, відтак, відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
На підставі викладеного з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 3585,04 грн.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Керуючись ст. ст. 4,5,12, 81, 83, 89, 133,137, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Хоссейн Емілі, до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,- задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 358504 (триста п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот чотири) грн. 18 коп. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. 
Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 1211 (дві тисячі двісті одинадцять) грн. 20 коп, витрати за проведення транспортно-товарознавчої експертизи у розмірі 13444 (тринадцять тисяч чотириста сорок чотири) грн 32 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 , на держави судовий збір у розмірі 3585 (три тисячі п`ятсот вісімдесят п`ять) грн 04 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати за правничу допомогу у розмірі 195 (сто дев`яносто п`ять) грн 30 коп.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду в 30-денний строк з дня проголошення рішення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач:  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ,  АДРЕСА_1 
Відповідач:  ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 
Повний текст судового рішення складено 30.04.2026 року.

СУДДЯ: Т.В. Юрлагіна