ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 р. 	Справа № 520/32959/25	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Подобайло З.Г. , Семененко М.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Херсонської обласної військової адміністрації на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Лук`яненко М.О.) від 26.03.2026 по справі № 520/32959/25
за позовом ОСОБА_1 
до Херсонської обласної військової адміністрації
про визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив:
визнати протиправними дії Херсонської обласної військової адміністрації, які полягають у недотриманні вимог ч. 2 ст. 14 Закону України “Про звернення громадян” при розгляді звернення (пропозицією – зауваженням) ОСОБА_1 ПР-19007235 від 01.07.2025;
визнати протиправною бездіяльність Херсонської обласної військової адміністрації, яка полягає у нерозгляді звернення ОСОБА_1 ПР-19007235 від 01.07.2025р. першими керівниками Херсонської обласної військової адміністрації в термін передбачений ст. 20 Закону України “Про звернення громадян”;
зобов`язати Херсонську обласну військову адміністрацію розглянути звернення (пропозицією – зауваженням) ОСОБА_1 ПР-19007235, від 01.07.2025р з дотриманням вимог Закону України “Про звернення громадян”.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.03.2026 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Херсонської обласної військової адміністрації, які полягають у недотриманні вимог частини 2 статті 14 Закону України "Про звернення громадян" при розгляді звернення (пропозиції–зауваження) ОСОБА_1 ПР-19007235 від 01.07.2025.
Зобов`язано Херсонську обласну військову адміністрацію повторно розглянути звернення (пропозицією – зауваженням) ОСОБА_1 ПР-19007235 від 01.07.2025 з дотриманням вимог ч. 2 ст. 14 Закону України «Про звернення громадян».
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
23.03.2026 (через підсистему "Електронний суд" подано 22.03.2026) від представника позивача до суду першої інстанції надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі, яким здійснити розподіл судових витрат на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 3500 грн.
Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.03.2026 по справі № 520/32959/25 заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі задоволено частково.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Херсонської обласної військової адміністрації (код ЄДРПОУ 00022645) сплачену суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн 00 коп.
У задоволенні решти вимог заяви - відмовлено.
Позивач не погодився з додатковим рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.03.2026р. по справі № 520/32959/25 та винести нове, яким задовольнити заяву адвоката Уманця Андрія Ігоровича про стягнення з Херсонської обласної військової адміністрації (код ЄДРПОУ 00022645) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу (правову) допомогу, що понесена у зв`язку із судовим розглядом цієї справи в сумі 3500,00 грн. грн. (три тисячі п`ятсот гривень) 00 коп., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що відповідач у своєму клопотанні не висував вимог про зменшення витрат на правову допомогу, а від так Суд першої інстанції безпідставно вийшов за межі вимог клопотання Відповідача. Вважає, що витрати на правничу допомогу в даній категорії справ у розмірі 3500,00 гривень відповідають критеріям реальності та розумності, що в свою чергу не заперечувалося Відповідачем.
Відповідач також не погодився з додатковим рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26 березня 2026 року у справі № 520/32959/25 змінити, зменшивши суму судових витрат на професійну правничу допомогу до 1 (однієї) гривні. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що за представництва адвоката Уманця А.І. від імені громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було подано 56 однотипних позовних заяв. Вказує, що адвокатом Уманцем А.І. заявлено, що вартість наданих послуг ОСОБА_1 становить 3500,00 грн, що є явно завищеною оцінкою проведеної роботи, яка звелась до заміни найменування відповідача та реквізитів звернення (приблизно трьох слів у кожній позовній заяві). Вказує, що суд першої інстанції не надав правової оцінки реальності, розумності та співмірності витрат на професійну правничу допомогу у взаємозв`язку із обставинами даної справи та її складністю, доцільності обсягу наданих юридичних послуг та витраченого адвокатом часу, фактичної відсутності понесених витрат позивачем на правничу допомогу.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Сторони про розгляд справи в порядку письмового провадження повідомлені належним чином.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційних скарг та відзив на апеляційну скаргу позивача, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу на суму 3 500,00 грн. до суду надано наступні документи: договір про надання правничої допомоги від 05.12.2025 з додатковою угодою № 1 від 16.03.2026 до нього; акт прийому-передачі наданих послуг від 19.03.2026.
Відповідно до вказаних документів судом встановлено, що між адвокатом, Уманець Андрієм Ігоровичем, та позивачем укладено договір про надання правничої допомоги від 05.12.2025 та додаткову угоду № 1 від 16.03.2026 до нього.
Відповідно до п. 1.1 договору про надання правничої допомоги від 05.12.2025 з урахуванням змін, внесених додатковою угодою № 1 від 16.03.2026, Адвокат зобов`язується надати Клієнту всі види правничої допомоги, виключно у адміністративній справі № 520/32959/25, а Клієнт зобов`язується сплатити Адвокату гонорар за надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання Договору на умовах і в порядку, що визначені Договором.
Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 договору про надання правничої допомоги від 05.12.2025 з урахуванням змін, внесених додатковою угодою № 1 від 16.03.2026, за надання правничої допомоги у адміністративній справі № 520/32959/25 у Харківському окружному адміністративному суді Клієнт незалежно від результату виконання доручення зобов`язується виплатити Адвокату гонорар, фіксований розмір якого становить 3500,00 (три тисячі п`ятсот) грн. в строки та в порядку, визначені п. 3.2 Договору.
Клієнт за надання правничої допомоги у справі № 520/32959/25 незалежно від результату виконання доручення зобов`язаний оплатити гонорар та фактичні витрати, згідно наданого Адвокатом акту прийому-передачі наданих послуг протягом 80-ти (вісімдесяти) календарних днів з моменту підписання акту. При цьому акт прийому-передачі наданих послуг може бути вручено Клієнтові особисто, поштою, електронною поштою або повідомленням на вказаний в договорі мобільний номер телефону протягом 3-х календарних днів після ухвалення рішення судом першої інстанції рішення по суті позовних вимог або прийняття ухвали що перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Відповідний акт підписано сторонами Договору 19.03.2026 року.
Частково задовольняючи заяву представника позивача, суд першої інстанції дійшов висновку, що враховуючи часткове задоволення позовних вимог та надане клопотання відповідача про зменшення суми витрат, спираючись на досліджені докази, а також беручи до уваги принцип обґрунтованості та пропорційності розміру витрат на сплату послуг адвоката (правничу допомогу) до предмета спору, у даному випадку справедливим і співмірним відшкодуванням витрат заявника на професійну правничу допомогу є сума у розмірі 1500,00 грн. Визначаючи вказану суму, суд виходив з того, що розглянута справа не є складною, була розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позовна заява і подання необхідних матеріалів до суду не могло потребувати багато часу.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.
Відповідно до частини першої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
За частиною третьою статті 132 КАС України до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, в тому числі і на професійну правничу допомогу.
Відповідно до приписів частин 1-4 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Системний аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати, у тому числі, розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.
Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.
Така правова позиція сформована Верховним Судом у постанові від 01.10.2018 у справі № 569/17904/17.
Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
Такий висновок сформовано Верховним Судом у постановах від 21.03.18 у справі № 815/4300/17, від 11.04.18 у справі № 814/698/16, від 18.10.18 у справі № 813/4989/17.
Згідно з частиною шостою статті 135 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною сьомою статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Виходячи з положень частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані такі витрати з розглядом справи.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі “Схід/Захід Альянс Лімітед” проти України” (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У пункті 269 Рішення у цій справі Суд указав, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Зазначені висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі № 810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 02.09.2020 у справі № 826/4959/16, вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.
Окрім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 520/7431/19 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг з категорією складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Вказані критерії закріплені у ч. 5 ст. 134 КАС України.
Зі змісту норм частин 4, 5 та 6 ст. 134 КАС України вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (саме така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17).
Як було правильно встановлено, що між адвокатом, Уманець Андрієм Ігоровичем, та позивачем укладено договір про надання правничої допомоги від 05.12.2025 та додаткову угоду № 1 від 16.03.2026 до нього.
Відповідно до п. 1.1 договору про надання правничої допомоги від 05.12.2025 з урахуванням змін, внесених додатковою угодою № 1 від 16.03.2026, Адвокат зобов`язується надати Клієнту всі види правничої допомоги, виключно у адміністративній справі № 520/32959/25, а Клієнт зобов`язується сплатити Адвокату гонорар за надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання Договору на умовах і в порядку, що визначені Договором.
Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 договору про надання правничої допомоги від 05.12.2025 з урахуванням змін, внесених додатковою угодою № 1 від 16.03.2026, за надання правничої допомоги у адміністративній справі № 520/32959/25 у Харківському окружному адміністративному суді Клієнт незалежно від результату виконання доручення зобов`язується виплатити Адвокату гонорар, фіксований розмір якого становить 3500,00 (три тисячі п`ятсот) грн. в строки та в порядку, визначені п. 3.2 Договору.
Клієнт за надання правничої допомоги у справі № 520/32959/25 незалежно від результату виконання доручення зобов`язаний оплатити гонорар та фактичні витрати, згідно наданого Адвокатом акту прийому-передачі наданих послуг протягом 80-ти (вісімдесяти) календарних днів з моменту підписання акту. При цьому акт прийому-передачі наданих послуг може бути вручено Клієнтові особисто, поштою, електронною поштою або повідомленням на вказаний в договорі мобільний номер телефону протягом 3-х календарних днів після ухвалення рішення судом першої інстанції рішення по суті позовних вимог або прийняття ухвали що перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Відповідний акт підписано сторонами Договору 19.03.2026 року.
За змістом цього акту, адвокатом надано такі послуги: Послуга відповідно до п. 1.1 Договору про надання правничої допомоги від « 05» грудня 2025 року № б/н, а саме: представництво інтересів ОСОБА_1 у справі № 520/32959/25 в Харківському окружному адміністративному суді та надання інших видів правничої допомоги, пов`язаних з розглядом цієї справи, в тому числі надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складання процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав Клієнта.
Вищевказані документи є належними доказами, які підтверджують понесення позивачем витрат на правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції.
Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
В постанові Верховного Суду від 23.07.2023 р. по справі № 340/4492/22 (адміністративне провадження № К/990/12857/23) судом касаційної інстанції висловлено позицію, згідно якої наявність/відсутність з боку іншої сторони заперечень проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення виключно для вирішення питання про співмірність заявлених до відшкодування судових витрат на правову допомогу як це передбачено частиною сьомою статті 134 КАС України, однак, не впливає на обов`язок суду при вирішенні питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу застосовувати вимоги частин першої-четвертої статті 134 КАС України і перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим, окрім співмірності, критеріям.
Колегія суддів враховує, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення гонорару у фіксованій сумі у справі, яка розглядається, є розумність заявлених витрат.
Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат.
Отже, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Колегія суддів зазначає, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу (5000.00 грн) не є співмірним із складністю справи, оскільки дана справа є справою незначної складності та підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, не потребувала затрат значного часу та коштів, які заявлені позивачем як витрати на правову допомогу.
При цьому, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, з урахуванням співмірності витрат на оплату послуг адвоката, враховуючи, що сама по собі справа є нескладною, підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, та те, що участь в судових засіданнях адвокат не приймав, оскільки розгляд справи здійснювався у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, реальним результатом наданих послуг фактично є лише складення позовної заяви та відповіді на відзив, а також те, що позовні вимоги задоволено частково, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Херсонської обласної військової адміністрації на користь позивача витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в сумі 1500,00 грн., а доводи апеляційної скарги позивача висновків суду першої інстанції не спростовують.
Що стосується доводів апеляційної скарги відповідача, колегія суддів зазначає, що дійсно, з Комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" вбачається, що представником позивача до суду було подано низку аналогічних позовів до обласних військових адміністрацій, зокрема у справах: № 520/18102/25, № 520/18208/25, № 520/23506/25, № 520/23581/25, № 520/23900/25, № 520/23968/25, № 520/21202/25, № 520/21600/25, № 520/21667/25, № 520/23945/25, № 520/24992/25, № 520/28105/25, № 520/28192/25, № 520/28277/25, № 520/28626/25, № 520/28683/25, № 520/29714/25, № 520/29724/25, № 520/29763/25, № 520/29794/25, № 520/29848/25, № 520/29963/25, № 520/29985/25, № 520/30260/25, № 520/30262/25, № 520/30333/25, № 520/30380/25, № 520/30383/25, № 520/30633/25, № 520/30635/25, № 520/30884/25, № 520/30933/25, № 520/31085/25, № 520/31252/25, № 520/31262/25, № 520/31411/25, № 520/31558/25, № 520/31561/25, № 520/31679/25, № 520/31778/25, № 520/31782/25, № 520/32186/25, № 520/32189/25, № 520/32258/25, № 520/32262/25, № 520/32549/25, № 520/32550/25, № 520/32728/25, № 520/32838/25, № 520/24994/25, № 520/32721/25.
При цьому, позови, подані представником позивачів – адвокатом Уманцем А.І. до інших обласних адміністрацій, фактично є аналогічними за змістом і правовими підставами і всі ці позови стосуються однакових правових питань, мають схожу структуру та форму, а тому підготовка зазначених позовів вимагала мінімальних зусиль і часу, оскільки вони не потребували значного обсягу доказової роботи чи спеціалізованого аналізу.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що сама по собі ця обставина не свідчить про відсутність у позивача права заявляти до відшкодування понесені ним витрати на правничу допомогу, якщо ним документально буде доведено факт понесення таких витрат.
В межах спірних правовідносин позивачем надані докази на підтвердження понесення ним витрат на правничу допомогу, за наслідками оцінки яких суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для їх зменшення до 1500,00 грн., а доводи апеляційної скарги відповідача суд відхиляє.
На підставі наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Херсонської обласної військової адміністрації сплачену суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн.
Доводи апеляційних скарг зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті судового рішення у цій справі, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи сторін отримали достатню оцінку.
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Херсонської обласної військової адміністрації залишити без задоволення.
Додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.03.2026 по справі № 520/32959/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	І.С. Чалий 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.Г. Подобайло   М.О. Семененко