СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/17439/25

пр. № 2/759/1652/26
04 травня 2026 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді - Журибеда О.М.
за участю секретаря - Кульбовська В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги», в особі представника Сластьон І.А., звернулося до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову вказано, що згідно з п. 7 постанови НКРЕКП «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» від 14.03.2018 № 312 (в редакції від 18.07.2019) договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору), згідно з абз. 5 п. 13 Розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про ринок електричної енергії», є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної заяви-приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Таким чином, ОСОБА_1 , шляхом фактичного споживання електричної енергії та здійсненням оплати за спожиту електричну енергію приєдналася до умов Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах комерційної пропозиції «Побутова» для індивідуальних побутових споживачів . Позивачем у відповідності до п. 13 розділу 17 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про ринок електричної енергії», коли відбувалась передача постачальнику універсальних послуг персональних даних щодо побутового споживача під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу відкрито особовий рахунок споживача електроенергії АДРЕСА_1 . НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Станом на сьогоднішній день Відповідач є споживачем електричної енергії. Станом на дату подачі позовної заяви заборгованість Відповідача за спожиту електроенергію за особовим рахунком № НОМЕР_1 становить 20 853,31 грн. Заборгованість виникла через неповноту оплат від Відповідача та почала формуватися з 01.01.2019 року по 29.02.2020 року. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 20853, 31 грн. та судові витрати.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.08.2025 року у справі відкрито провадження за загальними правилами позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25.09.2025 року витребувано у Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» правовстановлюючі документи на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.01.2019 року по теперішній час.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18.11.2025 року витребувано у Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» правовстановлюючі документи на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за період з 1955 року по теперішній час, або інформацію щодо належності права власності на дану квартиру.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.03.2026 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до розгляду по суті.
В судовому засідання представник позивача Редько А.М. вимоги позову підтримав та просив задовольнити з підстав зазначених у позові.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.
Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного.
У відповідності до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ч.ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.
Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.06.2018 № 429 ТОВ «Київські енергетичні послуги» видано ліцензію з постачання електричної енергії споживачам. У місті Києві єдиним постачальником універсальної послуги є ТОВ «Київські енергетичні послуги».
Відповідно до п. 7 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.
Фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору), згідно з абз. 5 п. 13 Розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про ринок електричної енергії», є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної заяви-приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії

Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 18.11.1999 року № НОМЕР_2 .
Відповідно до інформації про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА від 12.08.2025 року відповідач ОСОБА_1 зареєстрована з 20.01.2022 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_2 , соціальний заклад.
Відповідно до даних паспорта громадянки України серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 16.06.1955 року.
Як вабчається з довідки Київського геріатричного пансіонату від 13.10.2025 року №252, ОСОБА_1 постійно проживає та зареєстрована в Київському геріатричному пансіонаті за адресою: АДРЕСА_2 з 29.11.2021 року.
Відповідно до листа Голови Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації Мазепи В.О. від 16.02.2009 року №331с-09 вбачається, що стосовно холодного водопостачання та електропостачання в квартирі АДРЕСА_3 , повідомлено, що керівництву КП «РЕО-09» надано доручення в термін до 20.03.2009 року виконати роботи по забезпеченню зазначеної квартири водо та електропостачання в межах, передбачених переліком робіт, які виконуються з а рахунок обслуговуючої організації.
Відповідно до листа АЕК «Київенерго» від 03.03.2009 року №048/342/06/А/942-200, встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 Київенерго відключення електропостачання не проводило. 
Відповідно до листа КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» від 20.03.2015 року №А-270, вбачається, що при обстеженні житлово-експлуатаційною дільницею №8 підприємства розподільчої коробки біля квартири №11 з`ясовано, що вказану квартиру від електропостачання відключено працівниками публічного акціонерного товариства «Київенерго».
Відповідач споживала послуги з електропостачання і у зв`язку з неналежним виконанням обов`язку щодо оплати послуг у неї утворився борг за період з 01.01.2019 року по 29.02.2020 року у розмірі 20853, 31 грн ., що підтверджується довдікою про спожиту та оплачену послугу електропостачання за період з 01.01.2019 рок упо 01.07.2025 року.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
За змістом ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач, зокрема, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг - це індивідуальний або колективний споживач.
Разом з тим, у п. 6 ч. ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Частиною 1 ст. 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Згідно з пунктами 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно п. 8.6.2. Кодексу комерційного обліку, що затверджений постановою НКРЕКП «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» від 14.03.2018 № 311, індивідуальні побутові споживачі зобов?язані щомісяця зчитувати фактичні покази зі всіх лічильників, встановлених на об?єкті споживача, для яких відсутня можливість дистанційного зчитування даних, та надавати їх до кінця третього календарного дня місяця, що настає за розрахунковим, відповідному оператору системи розподілу або ППКО (у ролі ОЗД) в один із визначених способів.
Однак, в матеріалах справи відсутні докази, що відповідач здійснювала передачу показників лічильника. 
Суд не бере до уваги доводи відповідача з приводу наявності скасованого судового наказу виданого Святошинсьим районним судом м. Києва з приводу заборгованості за спожиту електричну енергію за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вказане посилання ОСОБА_1 не спростовує факт відсутності заборгованості.
Щодо доводів ОСОБА_1 щодо зміни місця проживання суд зазначає наступне.
Відповідач у відзиві стверджує, що змінила адресу проживання через виняткові побутові обставини та з метою безпеки законсерувавала всі комунальні засоби, а відтак не може споживати електричну енергію у покинутиму приміщенні й на підтвердження надає довідку з Київського геріатричного пансіонату від 13.10.2025 року.
Ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Також, ч.2 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг . 
Згідно з копією паспорту ОСОБА_1 остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 16.06.1955.
З 29.11.2021 місце проживання відповідача, було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 у Київському геріатричному пансіонаті. 
Проте, як вже вище було зазначено вище судом, позивач просить суд стягнути заборгованість за спожиту електричну енергію, що виникла саме за період з 01.01.2019 по 29.02.2020 включно, а тобто зазначена заборгованість виникла під час проживання відповідача в квартирі та до моменту переїзду відповідача до геріатричного інтернату.
Також, у матеріалах справи відсутні докази, що відповідач самостійно зверталась із заявою про припинення постачання електричної енергії до ТОВ «Київські енергетичні послуги», як постачальна електричної енергії, або до Оператора системи розподілу (ОСР). 
Сам же факт зміни адреси реєстрації місця проживання ОСОБА_1 не є належним доказом того, що відповідач не користується зазначеною квартирою, адже відповідач має можливість, наприклад, здавати її в оренду або іншим чином використовувати для власних потреб.
За змістом ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Положеннями ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на рахунок позивача заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 20853, 31 грн.
Суд, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ст. 13 ЦПК України, приходить до висновку про обґрунтованість позову та про те, що обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, відтак позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України сума сплаченого судового збору покладається на відповідача, а також понесені витрати сторони позивача на виконання вимог ухвали суду на послуги з отримання інформації в БТІ у розмірі 481, 30 грн.
Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, -
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 , соціальний заклад) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» ( ЄДРПОУ: 41916045, місцезнаходження: м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, буд. 31) заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 20853 (двадцять тисяч вісімсот п`ятдесят три) грн. 31 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 , соціальний заклад) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» ( ЄДРПОУ: 41916045, місцезнаходження: м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, буд. 31) судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати на отримання інформаціх в БТІ у розмірі 481 гр.н 30 коп. 
Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя        О.М. Журибеда