ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

12 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/14694/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Кругового О.О., Малиш Н.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 р. (суддя Конєва С.О) в адміністративній справі №160/14694/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №046050023548 від 04 лютого 2025 р. про відмову у призначенні йому пенсії за віком;
- зобов`язати відповідача зарахувати до його страхового стажу періоди згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 10 вересня 1980 р., період роботи в колгоспі з 01 червня 1980 р. по 30 квітня 1990 р. відповідно до архівної довідки № 01-13/233-П від 17 квітня 2024 р., період навчання з 01 вересня 1981 р. по 31 серпня 1983 р. відповідно до диплома НОМЕР_2 від 31 серпня 1983 р., період проходження військової служби з 20 жовтня 1983 р. по 18 листопада 1985 р. відповідно до військового квитка НОМЕР_3 від 05 жовтня 1983 р., періоди здійснення підприємницької діяльності з 19 лютого 1996 р. по 31 грудня 2003 р., 01 січня 2004 р. по 30 червня 2010 р., з 01 січня 2011 р. по 31 березня 2011 р., з 01 січня 2012 р. по 30 червня 2014 р., з 01 жовтня 2014 р. по 31 грудня 2016 р., з 01 січня 2022 р. по 31 грудня 2024 р. та призначити йому пенсію за віком з 28 січня 2025 р.
В обгрунтування позовних вимог вказано, що 28 січня 2025 р. ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Рішенням відповідача №046050023548 від 04 лютого 2025 р. в призначенні пенсії відмовлено у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. До страхового стажу відповідачем не враховано періоди роботи, навчання та військової служби позивача, із посиланням на різне зазначення в документах його прізвища. Відмінність зазначення прізвища в документах, обумовлена допущенням помилки при видачі позивачу свідоцтва про народження, яка в подальшому була виправлена. Також, відповідач протиправно відмовив позивачу в зарахуванні до його страхового стажу періодів здійснення ним підприємницької діяльності, не здійснивши при цьому жодних дій, спрямованих на отримання необхідних відомостей. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Судом:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №046050023548 від 04 лютого 2025 р. про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 10 вересня 1980 р.; період роботи в колгоспі з 01 червня 1980 р. по 30 квітня 1990 р. відповідно до архівної довідки № 01-13/233-П від 17 квітня 2024р.; період навчання з 01 вересня 1981 р. по 31 серпня 1983 р. відповідно до диплома НОМЕР_2 від 31 серпня 1983 р.; період проходження військової служби з 20 жовтня 1983 р. по 18 листопада 1985 р. відповідно до військового квитка НОМЕР_3 від 05 жовтня 1983р.; періоди здійснення підприємницької діяльності з 19 лютого 1996 р. по 30 червня 2000 р. та з 04 березня 2022 р. по 04 жовтня 2022 р.;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення йому пенсії за віком від 28 січня 2025 р. відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та прийняти обґрунтоване рішення по суті заяви з урахуванням висновків суду.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
У поданій апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
В обгрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що позивачу правомірно відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю в нього необхідного страхового стажу. До страхового стажу не зараховано: усі періоди роботи відповідно до трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 , оскільки на її титульному аркуші зазначена неповна дата народження, виправлення прізвища зазначено на підставі паспорта від 06 березня 1991 р., документи про зміну прізвища відсутні; період роботи в колгоспі з 01 червня 1980 р. по 30 квітня 1990 р. відповідно до архівної довідки № 01-13/233-П від 17 квітня 2024р., оскільки зазначено не повне прізвище, ім`я, по батькові, а прізвище “ ОСОБА_2 ” не відповідає прізвищу згідно паспорта - “ ОСОБА_3 ”; період навчання відповідно до диплома НОМЕР_2 та період військової служби відповідно до військового квитка НОМЕР_3 , оскільки вказане в них прізвище “ ОСОБА_2 ”, не відповідає прізвищу згідно паспорта “ ОСОБА_3 ”; період здійснення підприємницької діяльності, оскільки не надано спеціальні торгові патенти, копії патентів про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, інформації про сплату страхових внесків.
Письмовий відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції не надходив. 
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі.
ОСОБА_1 28 січня 2025 р. звернувся із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №046050023548 від 04 лютого 2025 р. в призначенні пенсії відмовлено в зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. В рішенні вказано, що до страхового стажу не зараховано усі періоди роботи відповідно до трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 , оскільки на титульному аркуші зазначена неповна дата народження, виправлення прізвища зазначено на підставі паспорта від 06 березня 1991 р., відсутні документи про зміну прізвища; період роботи в колгоспі з 01 червня 1980 р. по 30 квітня 1990 р. відповідно до архівної довідки № 01-13/233-П від 17 квітня 2024 р., оскільки зазначено не повне прізвище, ім`я, по батькові, а прізвище “ ОСОБА_2 ” не відповідає прізвищу згідно паспорта - “ ОСОБА_3 ”; період навчання відповідно до диплома НОМЕР_2 та період військової служби відповідно до військового квитка НОМЕР_3 , оскільки прізвище “ ОСОБА_2 ” не відповідає прізвищу згідно паспорта “ ОСОБА_3 ”; період здійснення підприємницької діяльності, оскільки не надано спеціальні торгові патенти, копії патентів про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, інформації про сплату страхових внесків.
Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його до суду.
Частково задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відмінність зазначення прізвища позивача в документах, обумовлена допущенням помилки при видачі йому свідоцтва про народження, яка в подальшому була виправлена. В зв`язку із чим у відповідача наявний обов`язок зарахувати позивачу до його страхового стажу усі періоди його роботи згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 , а також період роботи в колгоспі відповідно до архівної довідки № 01-13/233-П від 17 квітня 2024 р., період навчання відповідно до диплома НОМЕР_2 від 31 серпня 1983 р., період проходження військової служби відповідно до військового квитка НОМЕР_3 від 05 жовтня 1983 р. Також, суд дійшов висновку про наявність підстав для зарахування позивачу до його страхового стажу періоду здіснення підприємницької діяльності з 19 лютого 1996 р. по 30 червня 2000 р. на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Серії В00 №074178 від 19 лютого 1996 р. Крім того, суд вказав про наявність підстав для зарахування позивачу до його страхового стажу періоду з 04 березня 2022 р. по 04 жовтня 2022 р., в який ним здійснювалася підприємницька діяльність на окупованій території України, оскільки відповідно до п.9-3 розділу VІІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в цей період він звільнявся від обов`язку сплачувати страхові внески. 
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Перевірка рішення здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.
01 січня 2004 р. набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", статтею 1, частиною 4 статті 24 якого визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
До введення в дію Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійні відносини регулювалися Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що до стажу роботи зараховується робота підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі. 
Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до п.1 - 3 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 р., за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
В матеріалах справи наявні копії: трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 , архівна довідка № 01-13/233-П від 17 квітня 2024 р. про роботу позивача в колгоспі з 01 червня 1980 р. по 30 квітня 1990 р.; диплома НОМЕР_2 про навчання позивача з 01 вересня 1981 р. по 31 серпня 1983 р.; військового квитка НОМЕР_3 про період військової служби позивача з 20 жовтня 1983 р. по 18 листопада 1985 р. (а.с. 26 - 30, 72,77,78). 
Відповідач відмовляється враховувати позивачу до його страхового стажу відомості, вказані у вищевказаних документах, про що вказує в апеляційній скарзі оскільки: в трудовій книжці колгоспника зазначена неповна дата народження позивача, а на її титульному аркуші здійснено виправлення прізвища, без надання свідоцтва про зміну прізвища; в архівній довідці зазначено не повне прізвище, ім`я, по батькові, а прізвище “ ОСОБА_2 ” не відповідає прізвищу згідно паспорта - “ ОСОБА_3 ”; в дипломі про навчання та у військовому квитку прізвище “ ОСОБА_2 ” не відповідає прізвищу згідно паспорта “ ОСОБА_3 ”.
З цього приводу слід зазначити наступне. 
12 травня 1964 р. видано свідоцтво про народження ОСОБА_4 , в подальшому ІНФОРМАЦІЯ_1 видано свідоцтво про народження ОСОБА_1 (а.с. 35,36). 
Отже, відмінність зазначення прізвища в документах, обумовлена допущенням помилки при видачі йому свідоцтва про народження, яка була виправлена. 
Що стосується доводів апеляційної скарги про зазначення в трудовій книжці колгоспника неповної дати народження позивача та неповного зазначення в архівній довідці його прізвища, ім`я та по - батькові, то слід зазначити, що Верховний Суд в постанові від 21 лютого 2018 р. у справі №687/975/17 вказав, що неналежний порядок заповнення документів адміністрацією підприємства, не може позбавляти особу конституційного права на соціальний захист.
Отже, суд апеляційної скарги відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача та погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зарахування до страхового стажу позивача усіх періодів його роботи згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 , періоду роботи в колгоспі відповідно до архівної довідки № 01-13/233-П від 17 квітня 2024 р., періоду навчання відповідно до диплома НОМЕР_2 , періоду проходження військової служби відповідно до військового квитка НОМЕР_3 . 
Що стосується доводів апеляційної скарги про відсутність підстав для зарахування позивачу до його страхового стажу періодів здійснення підприємницької діяльності, слід зазначити наступне. 
Пунктом 3 - 1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 01 січня 1998 р. по 30 червня 2000 р. включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 01 липня 2000 р. по 31 грудня 2017 р. включно - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Пунктом 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 встановлено, що період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 р. можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 р., в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.
Так, із наведених вище положень законодавства можна дійти висновку, що вони не містять підстав та умов, за яких до страхового стажу особи можливо зарахувати період здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 1998 р., що свідчить про відсутність «якості закону», що повинно трактуватися на користь особи.
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для зарахування позивачу до його страхового стажу періоду здійснення ним підприємницької діяльності з 19 лютого 1996 р. по 30 червня 2000 р. на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Серії В00 №074178 від 19 лютого 1996 р. (а.с 31). 
Окрім того, за приписами п.9-3 розділу VІІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що тимчасово на період дії особливого правового режиму, визначеного Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" платники єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України, звільняються від виконання обов`язків, визначених статтею 6 цього Закону, зокрема від обов`язку своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Зі змісту свідоцтва про державну реєстрацію Серії В00 №074178 від 19 лютого 1996р., та виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань вбачається, що ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа - підприємець з 19 лютого 1996 р. по 12 березня 2025 р. Також вказано, що місцезнаходження (проживання) ФОП ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 (а.с. 31-33). 
Згідно довідки №1210-5003484523 від 10 жовтня 2024 р. ОСОБА_1 взятий на облік як внутрішньо переміщена особа (а.с.19). 
Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 р. №376, Нововоронцовська селищна територіальна громада Бериславського району Херсонської області в період з 04 березня 2022 р. по 04 жовтня 2022р. перебувала під окупацією Російської Федерації. 
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в період з 04 березня 2022 р. по 04 жовтня 2022 р. позивач як фізична особа - підприємець, був звільнений від обов`язку сплачувати страхові внески, тому вказаний період підлягає зарахуванню до його страхового стажу. 
Отже, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги та погоджується із висновком суду першої інстанції щодо протиправності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №046050023548 від 04 лютого 2025 р. та наявності підстав для його скасування, із визначенням йому обов`язку повторно розглянути його заяву позивача про призначення пенсії від 28 січня 2025 р., зарахувавши до його страхового стажу усі періоди роботи згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 , період роботи в колгоспі відповідно до архівної довідки № 01-13/233-П від 17 квітня 2024 р., період навчання відповідно до диплома НОМЕР_2 , період проходження військової служби відповідно до військового квитка НОМЕР_3 , періоди здійснення підприємницької діяльності з 19 лютого 1996 р. по 30 червня 2000 р., з 04 березня 2022 р. по 04 жовтня 2022 р.
Оскільки доводи апеляційної скарги висновку суду першої інстанції не спростовують, відсутні підстави для скасування ухваленого ним рішення, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025р. в адміністративній справі №160/14694/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 12 травня 2026 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий - суддя А.В. Шлай 

суддя О.О. Круговий 

суддя Н.І. Малиш