УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження

08 червня 2026 року 
м. Київ

справа №140/7746/25
адміністративне провадження № К/990/24239/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Шарапи В.М., суддів: Бевзенка В.М., Берназюка Я.О., перевіривши касаційну скаргу Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Рівненській, Волинській та Житомирській областях на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24.10.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2026 у справі №140/7746/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Рівненській, Волинській та Житомирській областях, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до суду з позовом до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Рівненській, Волинській та Житомирській областях (філія ГСЦ МВС), в якому просила: 
- визнати протиправною відмову щодо виготовлення та надання до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії по втраті годувальника;
- зобов`язати оформити та подати до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 для перерахунку пенсії по втраті годувальника за нормами, чинними на 01.04.2023, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ), постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704), щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії для перерахунку пенсії з 01.04.2023, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії станом на 01.04.2023, а в подальшому на 01.12.2024.
Розгляд справи здійснювався за правилами загального позовного провадження.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 24.10.2025, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2026, позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Рівненській, Волинській та Житомирській областях (філія ГСЦ МВС) щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці і наданні до Головного управління Пенсійного Фонду України у Волинській області довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 для перерахунку пенсії.
Зобов`язано Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Рівненській, Волинській та Житомирській областях (філія ГСЦ МВС) підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ, Постанови №704 щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку пенсії з 01.02.2023. В задоволенні решти вимог позову відмовлено.
На адресу Верховного Суд 27.05.2026 надійшла касаційна скарга Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Рівненській, Волинській та Житомирській областях, у якій скаржник просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24.10.2025, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2026 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбачених статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), встановлено, що скаржником вказано підставою касаційного оскарження пункт 1 частини 4 статті 328 цього Кодексу.
Втім, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з наступних підстав.
Касаційна скарга подана на судові рішення, які можуть бути оскаржені згідно із частиною 1 статті 328 КАС України.
Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
Згідно пункту 3 частини 6 статті 12 КАС України, для цілей цього Кодексу, справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Варто зауважити, що предмет спору у цій справі та критерії, визначені пунктом 3 частини 6 статті 12 КАС України, а також факт того, що дана справа не підпадає під перелік справ, які розглядаються виключно за правилами загального позовного провадження (частина 4 статті 12 КАС України), дають підстави стверджувати, що вказану касаційну скаргу подано на судове рішення у справі незначної складності.
Враховуючи, що ця справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, для можливості відкриття касаційного провадження процесуальним законом передбачено необхідність обґрунтувати наявність одного з випадків, визначених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Проте подана касаційна скарга не містить належним чином обґрунтованих випадків, зазначених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України, які могли б слугувати підставою для відкриття касаційного провадження у справі незначної складності.
Підставою касаційного оскарження відповідач зазначає пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України, а саме якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
При цьому відповідач зазначає, що суди попередніх інстанцій, задовольняючи позов частково, вийшли за межі заявлених позовних вимог та фактично змінили предмет позову, оскільки зобов`язали РСЦ ГСЦ МВС виготовити довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, тоді як позивачка просила виготовити довідки станом на 01.04.2023, а в подальшому станом та 01.12.2024. Наголошує, що суди самостійно визначили іншу дату, яка не була предметом позовних вимог та щодо якої спір сторонами не заявлявся.
Одночасно заявник касаційної скарги посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 06.03.2019 у справі №571/1306/16-ц; від 29.05.2019 у справі №2-3632/11; від 01.04.2020 у справі №686/24003/18; від 13.09.2022 у справі №320/1167/21, у яких зазначено, що суд не вправі самостійно змінювати предмет позову, вирішувати незаявлені вимоги або застосовувати інший спосіб захисту, який не був предметом звернення до суду.
Водночас, Верховний Суд зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, а так само оцінка судами їх сукупності, не можуть вважатися подібністю правовідносин.
Враховуючи викладене, Верховний Суд відхиляє доводи скаржника в цій частині, оскільки правовідносини, викладені у наведених ним постановах суду касаційної інстанції, не є подібними до правовідносин у цій справі, а оскаржувані судові рішення ухвалені за інших фактичних обставин та з іншим правовим регулюванням. 
Зокрема, 1)у справі №320/1167/21 предметом спору було скасування наказу Київського обласного центру зайнятості в частині стягнення з товариства коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, виплачених як допомога по частковому безробіттю; 2) у справі №686/24003/18 спірні правовідносини виникли через відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; 3) розгляд справи №571/1306/16-ц відбувався за правилами цивільного судочинства; 4)щодо справи №2-3632/11, то в ній предметом спору було поділ майна подружжя.
Отже, колегія суддів вважає необґрунтованим посилання заявника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.
Скаржник на підтвердження своєї позиції фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судами у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини 2 статті 341 КАС України.
За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України, Верховний Суд
У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Рівненській, Волинській та Житомирській областях на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24.10.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2026 у справі №140/7746/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Рівненській, Волинській та Житомирській областях, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач В.М. Шарапа

Судді В.М. Бевзенко

Я.О. Берназюк