ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД 
Миколаївської області

Справа №477/706/25 
Провадження №3/477/104/26 

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2026 року   місто Миколаїв

Вітовський районний суд Миколаївської області у складі: 
головуючого – судді Козаченка О.В.
за участю:
особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення – ОСОБА_1 ,
його захисниці – Душенко В.А.,
розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

01 квітня 2025 року, о 15:00, ОСОБА_1 керував транспортним засобом – автомобілем марки “ВАЗ 21103”, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автомобільній дорозі М-14 “Одеса-Мелітополь-Новоазовськ”, 147-й км, з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, але від проходження огляду на визначення стану сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Під час розгляду справи він свою визнав частково. Пояснив, що був військовослужбовцем і в той день поїхав на зустріч до свого товариша до м. Миколаєва, з яким випив 2-3 ковтка пива, але далі не вживав алкоголь, оскільки зателефонував його командир і терміново викликав до місця служби. На блокпосту його зупинили поліцейські, які запідозрили у наявності алкогольного сп`яніння. Але він відмовився проходити огляд на визначення стану сп`яніння, так як терміново їхав на виклик по службі. 
Його захисниця, підтримавши посилання ОСОБА_1 , вважала, що відносно нього можливо застосувати аналогію закону у виді ст. 69 Кримінального процесуального кодексу України і звільнити від застосування додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, так як він військовослужбовець та займає посаду водія протитанкового відділення, тому наявність посвідчення водія є обов`язковою необхідністю для належного виконання несення військової служби. В якості правового обґрунтування такого застосування закону посилалася на рішення Конституційного суду України від 15 червня 2022 року № 4-р(ІІ)/2022. Крім того на час завершення розгляду справи додала додаткові обґрунтування свого клопотання, відповідно до якого під час виконання своїх службових обов`язків із захисту Батьківщини ОСОБА_1 він отримав тяжке поранення, в тому числі ушкодження лівої гомілки з травматичним відчленуванням лівої стопи, тому для подальшого нормального пересування після звільнення з військової служби йому необхідне посвідчення водія. Надала підтверджувальні медичні документи.
Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , доводи та аргументи його захисниці, дослідивши докази в справі, прийшов до наступних висновків.
Згідно з підпунктом а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з пунктом 2.5. Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За порушення цього пункту Правил дорожнього руху України передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Відповідно до п. 2 розділу І інструкції “Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції”, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров`я № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
В п. 3 розділу І цієї Інструкції вказано, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки або у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на проведення такого огляду, у тому разі, якщо водій відмовився від огляду на місці чи був незгоден з його результатами (п.п. 6 та 7 розділу І Інструкції).
Відповідно до п. 9, розділу ІІ Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Відповідно до п. 22, розділу ІІІ Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
Також, статтею 266 КУпАП визначений порядок відсторонення осіб від керування транспортними засобами та проведення огляду таких осіб на стан сп`яніння.
Так, згідно зі ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. (ч. 3 ст. 266 КУпАП).
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я (ч. 4 ст. 266 КУпАП).
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним  (ч. 5 ст. 266 КУпАП).
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
На підставі ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
До протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , в якому записана суть правопорушення, яке зазначено вище, додано DVD-R диск із відеозаписом події, дослідженням якого встановлено, що ним зафіксовано як поліцейські на блокпосту поблизу м. Миколаєва, після зупинки транспортного засобу, яким він керував виявили у нього знаки сп`яніння у виді запаху алкоголю з порожнини рота, і в зв`язку з цим висунули вимогу пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера та проїхати для цього до медичного закладу. На обидві вимоги він відповів відмовою. При цьому спочатку він не визнавав вживання алкоголю, але при подальшій розмові з поліцейськими вказав, що немає сенсу продувати алкотестер, так як він достовірно знає, що вживав горілку.
Порушень порядку огляду водія, передбачених Інструкцією № 1452/735 від 9 листопада 2015 року та ст. 266 КУпАП, судом не встановлено.
Суд критично оцінює пояснення ОСОБА_1 , надані ним у суді з приводу вживання дуже невеликої кількості неміцного алкогольного напою, оскільки відеозаписом зафіксовано його зізнання поліцейським у вживанні горілки, а також це підтверджується тим, що поліцейські виявили у нього сильний запах алкоголю з ротової порожнини.
Виходячи із досліджених доказів суд приходить до висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, але відмовився від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння, тому він підлягає адміністративній відповідальності шляхом накладення адміністративного стягнення у виді штраф в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами.
З приводу доводів захисниціа щодо наявності підстав для застосування при призначенні покарання положень ст. 69 КК України за аналогією закону, суд зазначає, що аналогія закону застосовується виключно, якщо відповідні суспільні відносини нормативно не врегульовані, тобто існує прогалина у законодавстві.
У чинному КУпАП дійсно наявні деякі такі прогалини, які за аналогією закону можуть регулюватися іншими актами законодавства, як то інститут відводу судді, проведення судових засідань в режимі відеоконференції, проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення тощо.
Однак, питання призначення адміністративного стягнення чітко врегульована главою 4 КУпАП, і будь-якої прогалини в даному випадку не існує, як і підстав застосувати аналогію закону.
Законодавець навіть окремо передбачив неможливість застосування до правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, звільнення від відповідальності за малозначність, що ще раз підкреслює його підвищену суспільну небезпечність.
При цьому нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено можливості накладення адміністративного стягнення нижче від найнижчої межі, визначеної в санкції певної норми, або не накладення одного з видів стягнень, передбаченого санкцією відповідної норми як обов`язкового, а посилання захисника на можливість застосування аналогії закону, а саме положень ст. 69 КК України суперечить положенням ч. 4 ст. 3 КК України, відповідно до якої застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено.
Тому суд відхиляє доводи захисника про можливість за аналогією закону застосувати до цих правовідносин положення ст. 69 КК України.
При цьому слід відмітити, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку для самого водія та інших учасників дорожнього руху і може призвести до тяжких непоправних наслідків.
Законодавство України передбачає сувору заборону водіям керувати транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння.
Згідно з положеннями ст. 16 Закону України “Про дорожній рух”, водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Так, керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням. Водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.
Притягнення до адміністративної відповідальності водіїв, які керують транспортним засобом у стані сп`яніння пов`язано із необхідністю створення безпечних умов для учасників дорожнього руху, збереження життя і здоров`я громадян.
Підвищення ефективності впливу на дисципліну учасників дорожнього руху забезпечується чітким визначенням правових санкцій за вчинення такого правопорушення. 
За таких обставин відсутні підстави для звільнення ОСОБА_1 від додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Крім того згідно зі ст. 40-1 та Закону України «Про судовий збір» з нього підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних громадян. 
За такого, керуючись ст.ст. 266, 283-285 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В:
Визнати  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 
ст. 130 КУпАП і накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривен (штраф перераховувати - номер рахунку UA438999980313010149000014001, Миколаїв, ГУК/Микол.обл./21081300, ЄДРПОУ 37992030), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнути з  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір за розгляд справи на користь держави в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривен 60 копійок (перераховувати ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача 37993783, банк отримувача Казначейство України ЕАП, рахунок UA90899980313111256000026001, код класифікації доходів 22030106).
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Вітовський районний суд Миколаївської області. 

Суддя           Р.В. Козаченко