2/130/1373/2026
130/992/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2026 р.   м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі судді Костянтина Шепеля,
із секретарем судового засідання Раїсою Буга,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
приходить до такого.

Позиція позивача
Представник позивача 27 березня 2026 року звертається до суду з цим позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь товариства 187 677,74 грн, що складається з 39 999,98 грн прострочених платежів по тілу кредиту; 85 117,76 грн прострочених платежів по процентах за користування кредитом; 42 560 грн прострочених платежів по процентах, нарахованими за 112 днів позивачем; 20 000 грн штрафних санкцій, а також 2662,40 грн судового збору та 10 000 грн витрат на правничу допомогу.
Позов обгрунтовує невиконанням відповідачем умов договору кредиту № 5339793 від 24 лютого 2025 року, який був укладений між відповідачем та ТОВ «Лінеура Україна» шляхом обміну електронними повідомленнями і підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», згідно з яким вона отримала кредит в сумі 40 000 грн.
На підтвердження позовних вимог представник позивача надає розрахунок заборгованості відповідача, копії договору кредиту та додаткового кредиту, копії банківських документів (а.с.1-107).

Позиція відповідача
Відповідач відзиву на позов не надіслав, свою позицію не виклав. 

Процесуальні рішення по справі, заяви та клопотання
Позовна заява надходить до суду 30 травня 2025 року (а.с.1).
Суддя 3 червня 2025 року приймає позовну заяву до розгляду та відкриває спрощене позовне провадження у справі (а.с.69). 
Ухвала про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі була надіслана відповідачеві рекомендованим листом за дійсною адресою зареєстрованого місця проживання (а.с. 68).
Однак, 14 червня 2025 року на адресу суду повернувся конверт із відміткою на довідці Укрпошти про причини повернення "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 71).
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку – суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Отже, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи згідно з положеннями частин сьомої та восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, і судом вжиті всі передбачені законом заходи для можливості реалізації ним права судового захисту своїх прав і свобод з метою дотримання принципу рівності усіх перед законом.
Відповідач заяви про неможливість подання відзиву на позов через введення воєнного стану у країні, а також заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подавав. 
За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено.
Відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. 

Встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин 
З матеріалів справи видно, що 24 лютого 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено договір № 5339793 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно якого ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язалося надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності та платності, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. 
У пункті 1.2 договору зазначено, що загальний розмір кредиту становить 40 000 гривень.
За змістом пункту 1.3 договору, строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати платежів кожні 15 днів. Детальні терміни повернення (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього договору.
У пункті 1.4 договору зазначено, що комісія за надання кредиту становить 4 000 грн, процентна ставка є фіксованою. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процентна ставка становить 0,95% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, знижена процентна ставка 0,9025% в день та застосовується за умов, визначених пунктом 1.4.2 договору.
За змістом пункту 2.1 договору, товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 .
Суму кредиту (його частину) товариство перераховує протягом двох днів з моменту укладення цього договору. Дата надання кредиту 24 лютого 2025 року або 25 лютого 2025 року (а.с.75-88).
3 червня 2024 року відповідачка підписала також Паспорт споживчого кредиту (а.с.91-93).
Договір № 5339793 укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України ««Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Такий правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі №234/7160/20, від 1 листопада 2021 року у справі №234/8084/20.
Зі змісту договору встановлено, що ОСОБА_1 при його оформленні зазначила свої персональні дані, зокрема ідентифікаційний номер платника податків, паспортні дані, електронну адресу, адресу місця реєстрації/проживання, номер телефону, номер банківської картки, на яку необхідно перерахувати кошти.
Відповідачка через особистий кабінет на веб-сайті кредитодавця подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту, після чого надіслала кредитодавцю за допомогою засобів зв`язку на вказаний нею номер телефону код, що є електронним підписом відповідачки, який остання вводить в спеціальну форму.
Вказане підтверджується дослідженим вище договором споживчого кредиту.
Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача на укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Отже, підписанням договору № 5339793 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 24 лютого 2025 року відповідачка підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.
Без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений між сторонами, тому цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 1 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).
Відтак, кредитний договір був укладений та підписаний в електронній формі, що не заперечується самою відповідачкою у відзиві на позов.
Факт належності картки з номером НОМЕР_1 ОСОБА_1 та факт зарахування на вказану картку грошових коштів у загальному розмірі 40 000 гривень підтверджується листом АТ «УніверсалБанк» від 23 квітня 2026 року (а.с.116).

30 жовтня 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» було укладено договір факторингу № 30/10/2025, згідно з умовами якого ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло права вимоги за даним кредитним договором (а.с.52-56).
Факт розрахунку по цьому договору підтверджується квитанцією від 31 жовтня 2025 року (а.с.69). Боржник повідомлена про відступлення права вимоги за кредитним договором (а.с.94).
Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Лінеура Україна», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 5339793 станом на 30 жовтня 2025 року становить 187 677,74 грн : 39 999,98 грн заборгованість за тілом кредиту; 85 117,76 грн заборгованість за процентами, 42 560 грн нараховані проценти за 112 календарних днів, 20 050 грн штрафних санкцій (а.с.96-102). 
Оскільки відповідачка свої зобов`язання за договором щодо повернення коштів та сплати процентів не виконала, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», як новий кредитор, звернулося до суду з даним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 187 677,74 грн.
Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 

Правова природа відносин, що виникли між учасниками справи
За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України установлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За змістом статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконання з настанням цієї події.
Таким чином, відповідач зобов`язаний виконувати умови кредитного договору у відповідності до умов договору та вимог законодавства.
У частині першої статті 512 Цивільного кодексу України зазначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Положеннями статей 1077, 1078 Цивільного кодексу України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно зі статтею 1081 Цивільного кодексу України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (частина шоста статті 81 Цивільного процесуального кодексу України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (статті 76-79 Цивільного процесуального кодексу України).

Висновки суду
Отже, суд, встановивши, що ТОВ «Лінеура Україна» повністю виконало взяті на себе зобов`язання, тоді як позичальник порушила умови договору в частині вчасного повернення кредиту, а також відсотків за користування ним, доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» заборгованості у повному розмірі.

Розподіл судових витрат
Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджений сплачений судовий збір в розмірі 2662,40 грн (а.с.15). 
При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд звертає увагу на таке. 
У розумінні положень частини п`ятої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. 
Суд, ураховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони, саме тому витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн (а.с.103 на звор.) підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача у повному розмірі.
Керуючись статтями 259, 263 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі статей 204, 205, 207, 526, 610, 611, 626, 628, 638, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України, статей 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 89, 137, 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в : 

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5339793 від 24 лютого 2025 року в сумі 187 677,74 грн, витрати на правничу допомогу в сумі 10 000 грн та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2662 грн 40 коп.. 
На рішення може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його ухвалення.

Учасники справи
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», вул. Загородня, 15, оф. 118/2 м. Київ, 03150, код ЄДРПОУ 44559822.
Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Костянтин ШЕПЕЛЬ