Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.06.2026  	Справа №607/9372/26 Провадження №2-а/607/297/2026	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді  Дуди О.О. 
за участю секретаря Малицької І. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за адміністративним позовом заявою ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник – адвокат Сабатюк Наталія Петрівна до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про притягнення до адміністративної відповідальності, - 
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник адвокат Сабатюк Н. П., звернувся в суд із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення №R493566 від 22.04.2026, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що першочергово повідомляємо, що Позивач – ОСОБА_1 , перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується згідно витягу із даних Резерв+. В той же час, ІНФОРМАЦІЯ_2 , являється структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_2 . Серед іншого, як вбачається із витягу даних Резерв+, Позивач – ОСОБА_1 , вчасно уточнив свої дані, зокрема, прізвище, ім`я та по батькові, дату народження, РНОКПП, категорію обліку, адресу проживання, номер телефону, номер в системі Оберіг тощо. Як вбачається із наявних у Позивача матеріалів справи, посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 складено (винесено) постанову №R493566 від 22.04.2026 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.201-1 КУпАП. Згідно постанови №R493566 від 22.04.2026 року про адміністративне правопорушення, винесеної ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , Позивача – ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.201-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн. Як вбачається із змісту спірної постанови, у ній наведені наступні обставини: «…за результатами вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що ОСОБА_1 не прибув(ла) за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці…». Вважаємо за доцільне звернути увагу суду також на те, що в Позивача відсутній протокол про адміністративне правопорушення та будь-які ймовірні докази адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, за результатами розгляду яких виносилась спірна постанова (повістка, доказ надсилання такої повістки засобами поштового зв`язку тощо). У такий спосіб варто зазначити, що Позивач не погоджується із інкримінованим йому правопорушенням, що передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, оскільки, будь-яких повісток, розпоряджень, повідомлень тощо про потребу явки у ІНФОРМАЦІЯ_3 чи будь-який інший ТЦК та СП, що слугувало б підставою для притягнення його до відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП не отримував, жодних сповіщень про наявність оформленого на його ім`я поштового відправлення від працівників Укрпошти також не отримував, відтак, умислу не виконувати вимоги повістки чи будь-якого іншого документу в нього не було. Вважаємо, що винесена Відповідачем – ІНФОРМАЦІЯ_3 Постанова підлягає визнанню протиправною та скасуванню, так як прийнята не на підставі, не у межах та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з огляду на наступне. У той же час, враховуючи вищевикладені вимоги Інструкції та КУпАП, обставини справи та наявні матеріали адміністративного провадження, вбачається недодержання ІНФОРМАЦІЯ_3 вищевикладених вимог , а саме: - Позивачу не вручено другий примірник протоколу про адміністративне правопорушення; - Позивача не ознайомлювали з будь-якими матеріалами, що підтверджують вчинення ним адміністративного правопорушення; - посилання на те, що Позивач не прибув за повісткою, однак, не надано ані копію самої повістки, ані копію конверта, ані копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ані копію опису вкладення; - варто також зауважити, що як вбачається із Резерв+, Позивач уточнив свої дані, має пройдете у 2025 році ВЛК, таким чином не зрозуміло з якою метою надсилалась Позивачу повістка; - у вступній частині Постанови зазначено, що вказану постанову винесено ТВО начальника, однак, графа для підпису Постанови містить посаду начальника; - зі змісту Постанови не вдається встановити на яку саме дату та час Позивач викликався згідно повістки; - зі змісту Постанови не вдається встановити в який саме ТЦК та СП мав з`явитись Позивач згідно надісланої повістки; - Постанова №R493566 від 22.04.2026 року не підписана керівником ІНФОРМАЦІЯ_2 (відсутній підпис у відповідній графі). Таким чином, твердження, наведені у постанові є недостовірними та не підтверджуються жодними належними доказами. Постанова в цій частині ґрунтується на формальних припущеннях і носить поверхневий характер, без врахування об`єктивних обставин та документального підтвердження. Крім того, зазначене свідчить про недотримання вимог КУпАП щодо повного, об`єктивного і всебічного дослідження всіх обставин справи, що є суттєвим порушенням порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності та унеможливлює визнання такої постанови законною і обґрунтованою. У спірній постанові зазначено, що Позивач не з`явився по повістці до ТЦК та СП. Проте, як вже неодноразово зазначалось вище, Позивач не погоджується із правопорушенням, що передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, оскільки, будь-яких повісток про потребу явки у ІНФОРМАЦІЯ_3 чи будь-який інший ТЦК та СП він не отримував, жодних сповіщень про наявність оформленого на його ім`я поштового відправлення від працівників Укрпошти також не отримував, відтак, умислу не виконувати вимоги повістки в нього не було. У зв`язку з чим наголошуємо, що Позивач будь-яких повідомлень чи дзвінків на особистий мобільний номер від працівників Укрпошти не отримував. Таким чином, начебто надіслана повістка, фактично Позивачу не вручалась, та як результат, Позивач не був обізнаний про обов`язок прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 чи будь-якого іншого ТЦК та СП. Отже, як вже зазначалось раніше, спірним питанням у даному випадку є належність виклику Позивача згідно повістки. Однак, як вже зазначалось вище, Відповідач у оскаржуваній постанові посилається на те, що Позивач не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 згідно повістки, однак, в якості додатків до даної постанови не надається ані копія самої повістки, ані копія конверта, ані копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ані опис вкладення. Таким чином, не вдається за можливе встановити належність оформлення та надіслання повістки, на яку посилається Відповідач в оскаржуваній постанові. Іншими словами, не вдається встановити додержання Відповідачем Порядку №560 щодо обов`язку додержання процедури оформлення та надсилання повісток. З огляду на сказане, вбачається відсутність у даній справі належного оповіщення Позивача про необхідність з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 чи будь-якого іншого ТЦК та СП. Окрім того, зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, що Відповідачем належним чином з`ясовувалася причина неявки Позивача за повісткою та чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, що є порушенням вимог ст.280 КУпАП. Необхідно вкотре зауважити про відсутність умислу Позивача щодо неявки до ІНФОРМАЦІЯ_2 чи будь-якого іншого ТЦК та СП, про що свідчить те, що Позивач добровільно зареєстрував електронний кабінет військовозобов`язаного, як це передбачено статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», уточнив свої військово-облікові дані, пройденим у 2025 році ВЛК та наявною відстрочкою. Враховуючи наведене, можна дійти висновку, що Відповідач належними та допустимими доказами не підтвердив начебто вчиненого Позивачем правопорушення, та відповідно правомірність притягнення його до відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, з огляду на що оскаржувана постанова №R493566 від 22 квітня 2026 року підлягає скасуванню. Вважаємо за доцільне також звернути увагу суду на зміст постанови від 08.07.2020 року у справі 463/1352/16-а, у якій Верховний Суд звертає увагу на те, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. З огляду на все вищевикладене, умисел ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, не доведений «поза розумним сумнівом». Виходячи з вищевикладеного, просить, ухвалити судове рішення, яким: - визнати протиправною та скасувати постанову №R493566 від 22.04.2026 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00грн. на ОСОБА_1 ; - закрити справу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 ; Стягнути з Відповідача – ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Позивача – ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1331,20грн., з яких - 532,48грн. за звернення із позовною заявою; - 798,72грн. за звернення із заявою про забезпечення позову.
28.04.2026 одночасно з пред`явленням даного позову адвокат Сабатюк Н.П., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 звертати до примусового виконання до органів державної виконавчої служби постанову №R493566 від 22.04.2026 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП до набрання законної сили судовим рішенням у справі №607/9372/26.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.04.2026 заяву адвоката Сабатюк Н.П., подану в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено та застосовано захід забезпечення позову у виді заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 звертати до примусового виконання до органів державної виконавчої служби постанову №R493566 від 22.04.2026 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП до набрання законної сили судовим рішенням у справі №607/9372/26.
Позивач ОСОБА_1 та представник позивача – адвокат Сабатюк Н. П. у судове засідання не з`явились, однак 11.06.2026 представником позивача – адвокатом Сабатюк Н. П. через систему «Електронний суд» подано заяву в якій просить слухати справу без їх участі, позовні вимоги Позивач підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 у судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином у встановленому законом порядку, причини своєї неявки суду не повідомив.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних міркувань.
Згідно з постановою ТВО начальника ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення №R493566 від 22.04.2026 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. Відповідно до постанови, за результатом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що ОСОБА_1 не прибув(ла) за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці (ст.22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію"), чим допустив(ла) порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Враховуючи, що громадянин (громадянка) ОСОБА_1 скоїв (ла) адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 Ст. 210-1 КУпАП, на нього накладено штраф у розмірі 17000 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частинами першою та другою статті 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідно до статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Усвідомлення означає не лише розуміння фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються предмета, об`єктивної сторони складу конкретного правопорушення, а й розуміння його суспільної небезпеки.
Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, а також про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-9 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, ОСОБА_1 мав знати, що його викликають у ТЦК, однак свідомо не з`явитися, при цьому обов`язок довести вказану обставину, в силу статті 77 КАС України покладається на відповідача.
Тому, суд вважає, що відповідачем не доведено, що ОСОБА_1 було відомо про необхідність з`явитися на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 громадян у зазначеній у повістці у ній місце та строк, і він незважаючи на це в приміщення ТЦК не з`явився.
Крім цього, у оскаржуваній постанові неналежним чином викладно об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, а саме взагалі не вказано коли саме мав з`явитись позивач згідно з повісткою.
Згідно зі ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до правил ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 при зверненні до суду з даним адміністративним позовом та заявою про забезпечення позову сплатив судовий збір: за подання позову у сумі 532,48 гривень; за подання заяви про забезпечення позову у сумі 798,72 гривень. Відтак сума сплаченого судового збору підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтею 55 Конституції України, статтями 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -
У Х В А Л И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник – адвокат Сабатюк Наталія Петрівна до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови по справі про притягнення до адміністративної відповідальності – задовольнити.
Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення №R493566 від 22.04.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень, провадження у справі – закрити.
Стягнути в користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 суму судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із адміністративним позовом та заявою про забезпечення позову в суд, що становить 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя       О.О. Дуда