ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4502/26 Справа № 199/5808/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Леміщенко О.О. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2026 року   Дніпровський апеляційний суд у складі:   головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
суддів - Свистунової О.В., Пищиди М.М.
за участю секретаря – Триполець В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Дніпра від 20 листопада 2025 року,-

В С Т А Н О В И В:

26 березня 2025 року позивача ТОВ «Свеа Фінанс» звернувся суду через підсистему «Електронний суд» із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23.07.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 12703-07/22. Після заповнення відповідачем відповідної електронної заявки на отримання споживчого кредиту на сайті Первісного кредитора, ТОВ «ФК «Інвеструм» 23.07.2022 року направило відповідачу пропозицію укласти договір про надання фінансового кредиту № 12703-07/2022 у вигляді розміщення в особистому кабінеті Позичальника на сайті повного тексту кредитного договору. 23.07.2022 року позичальник, після ознайомлення з пропозицією укласти електронний договір у формі договору про надання фінансового кредиту, який містить усі істотні умови, і маючи технічну можливість відмовитися від підписання договору, натиснув кнопку «З умовами договору згоден». Таким чином, 23.07.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачем було укладено договір про надання фінансового кредиту № 12703-07/2022 року шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до розділу 1 договору про надання фінансового кредиту, ТОВ «ФЕ «Інвеструм» зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в гривні в сумі 7000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Кредит надається строком на 25 днів, базова процентна ставка становить 2,5% на день. ТОВ «ФК «Інвеструм» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника НОМЕР_1 , яку позичальник вказав при оформленні кредиту. Це підтверджується документом від надавача платіжних послуг ТОВ «Універсальні платіжні рішення», ліцензія на послуги з переказу коштів без відкриття рахунку № 21/788-рк від 01.05.2023 року надана Національним Банком України. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачучи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 25.04.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Росвет Інвест Україна» (нині ТОВ «Свеа Фінанс») було укладено договір факторингу № 25042023, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором. Відповідно до Додатку 1 до договору факторингу № 25042023 від 25.04.2023 року, заборгованість відповідача за кредитним договором складає 27300,00 грн. (а.с.1-7).

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Дніпра від 20 листопада 2025 року позовні вимоги  Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 12703-07/2022 від 23.07.2022 року в розмірі 27300,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту – 7000,00 грн., заборгованості за відсотками – 20300,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422.40 грн. (а.с.114-116).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 05 січня 2026 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду міста Дніпра від 20 листопада 2025 року - відмовлено (а.с.144-145)

В апеляційній скарзі ОСОБА_1  посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити або зменшити нараховані відсотки, посилаючись на ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів (а.с.149).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного. 

Судом встановлено, що 23.07.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 12703-07/2022. За умовами договору товариство надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 7000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за використання кредитом. Кредит надається строком на 25 днів до 16.08.2022 року. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 182,5% річних від суми кредиту.
Також судом було досліджено графік платежів за кредитом та паспорт споживчого кредиту, які надавались разом із позовною заявою.
Згідно довідки від ТОВ «Універсальні платіжні рішення», 23.07.2022 року було здійснено переказ 7000,00 гривень від ТОВ «Інвестору груп» на маска картку НОМЕР_1 .
25.04.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено Договір факторингу № 25042023, відповідно до якого, клієнт передає фактору свої права вимоги, а фактор набуває права вимоги клієнту за кредитними договорами та сплачує клієнту за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором.
В матеріалах справи міститься рішенням Свеа Економі Кіпр Лімітед № 1 від 25.03.2024 року, яке зареєстровано приватним нотаріусом Коба Н.В. в реєстрі за № 179, про зміну назви Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс».
Згідно витягу в реєстру боржників № 1 до договору факторингу № 25042023 від 25.04.2023 року, до ТОВ «Свеа Фінанс» відійшли права вимоги за кредитним договором № 12703-07/2022 до ОСОБА_1 на заборгованість в сумі 27300,00 гривень, яка складається з 7000,00 гривень суми простроченого основного боргу за кредитом, та 20300,00 гривень суми нарахованих процентів.
Також судом було досліджено розрахунок заборгованості за кредитним договором 12703-07/2022 від 23.07.2022 року, який затверджено директором ТОВ «Свеа Фінанс», відповідно до якого боржником є ОСОБА_1 , сума виданого кредиту становить 7000,00 гривень під процентну ставку 2,5%. Період нарахування заборгованості становить з 23.07.2022 року по 18.03.2025 року та становить 27300,00 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що кредитний договір підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що передбачено положеннями Закону України «Про електронну комерцію». ОСОБА_1 будучи обізнаною з умовами кредитування, свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню за тілом кредиту та відсотками на користь позивача, який набув право вимоги первинного кредитора згідно з договором факторингу.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів не може погодитись в повній мірі.
Так, згідно зі статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
Частиною першою статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.
Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
Судами попередніх інстанцій надано правильну оцінку доводам позивача про те, що пункт 1.6. кредитного договору щодо встановлення сторонами договору пені у розмірі до 2 % від суми несвоєчасно виконаних зобов`язань за кожен день прострочки, що становить до 730 % на рік, є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором.
Суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано визнали несправедливим оспорюваний пункт кредитного договору з посиланням на те, що він встановлює вимогу зі сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов`язань за договором та правильно застосували до спірних правовідносин статтю 18 Закону України «Про захист прав споживачів».
До таких висновків прийшов Верховний Суд у постанові від 27 січня 2020 року, справа № 754/6091/18, провадження № 61-11473св19.
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що зазначена сума кредиту та проценти за користування кредитом у розмірі 20 300,00 грн. є несправедливими у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором.

А тому справедливим буде стягнення з відповідачки відсотків, сума яких дорівнює вартості кредиту, тобто у розмірі 7 000,00 грн., а тому рішення суду першої інстанції треба змінити у відповідній частині.

При таких обставинах апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції зміні.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року)

Також, слід змінити рішення в частині стягнення розміру судового збору, з 2422,40 грн. до 1 242,26 грн. В іншій оскарженій частині рішення суду, має бути залишено без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково. 

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Дніпра від 20 листопада 2025 року - змінити. 

Зменшити стягнуту з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за відсотками з 20 300,00 грн. до 7 000,00 грн.

Змінити рішення суду в частині стягнення судового збору з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» зменшивши його з 2422,40 грн. до 1 242,26 грн.

В іншій оскарженій частині рішення суду - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Повний текст постанови складено 18 червня 2026 року.

Судді: