САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
Справа № 206/3108/26
2/206/2216/26
УХВАЛА

01 червня 2026 року   Суддя Самарського районного суду міста Дніпра Румянцев О.П., розглянувши матеріали позовної заяви Комунального некомерційного товариства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради, інша особа ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

30 березня 2026 року представник заявника Комунального некомерційного товариства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради Яковенко О.В. звернулася до Самарського районного суду міста Дніпра із заявою про стягнення заборгованості, інша особа ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
Ухвалою судді Самарського районного суду міста Дніпра від 19 травня 2026 року вищевказану заяву залишено без руху з тих підстав, що така подана без додержання вимог, встановлених ст.ст.175,177 ЦПК України, а позивачу надано строк для усунення недоліків у п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху. Також позивачу роз`яснено, що у випадку невиконання в строк позивачем вимог закону вказаних в ухвалі судді, заява буде визнана неподаною та повернута позивачеві.
У вищевказаній ухвалі суду було зазначені наступні недоліки заяви.
В порушення п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України в заяві не вірно зазначено поштовий індекс ОСОБА_1 , а також невірний її реєстраційний номер облікової картки платника податків, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронних кабінетів сторін.
В порушення п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України у позові відсутнє зазначення ціни позову.
Також в порушення п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України у заяві відсутнє зазначення доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
В порушення п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України в заяві відсутнє зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); відсутнє зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.
В порушення п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України в заяві відсутній попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
В порушення п.10 ч.3 ст.175 ЦПК України відсутнє підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Згідно ч.1 ст.49 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
Представником заявника невірно зазначено процесуальні статуси сторін «заявник, представник заявника та інша особа», тоді як вірно буде «позивач, представник позивача та відповідач».
Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Згідно з частиною 4 статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
До матеріалів заяви долучено платіжну інструкцію №17265 від 24.03.2026 року про сплату судового збору у розмірі 332,80 грн.
Таким чином, заявником не додані до поданої заяви документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Згідно ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік» передбачено, що розмір прожиткового мінімуму з 01 січня 2026 року встановлено у розмірі 3328,00 грн.
Згідно з положеннями ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але неменше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З урахуванням викладеного, заявнику слід подати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі з урахуванням положень п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір".
22 травня 2026 року через систему «Електронний суд» від представника заявника Комунального некомерційного товариства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради Яковенко О.В. надійшла заява в якій вона зазначає, що платіжна інструкція №17265 була подана до матеріалів справи про подачі заяви про стягнення заборгованості через «Електронний суд» та повторно додано завірену копію платіжної інструкції №17265 від 24.03.2026 року.
Проаналізувавши подану представником позивача заяву, документи, що додані до неї, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Разом із тим, доводи представника позивача, що зазначені ним у поданій заяві, не є підставою для висновку про те, що стороною позивача сплачено судовий збір в повному обсязі.
В ухвалі про залишення заяви без руху було вказано на необхідність оплатити судовий збір, при цьому наведено обґрунтування. Однак, представником позивача на виконання вказаної ухвали не додано доказу на підтвердження сплати ним судового збору в повному обсязі, тим самим не усунуто недоліків, на які вказано в ухвалі про залишення заяви без руху.
Разом з тим, поданою заявою не усунуто інші недоліки зазначені в ухвалі Самарського районного суду міста Дніпра від 19 травня 2026 року, заява не відповідає положенню ч.1 ст.49 ЦПК України, вимогам п.2, 3, 8, 9, 10 ч.3 ст.175, ч.4 ст.177 ЦПК України.
Таким чином, до цього часу недоліки, на які вказано в ухвалі про залишення позовної заяви без руху – стороною позивача не усунуто.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. 
Європейський суд зазначає, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулювання з боку держави («Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року).
Відповідно ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, внесе у визначених законом випадках на депозитний рахунок суду грошову суму у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Враховуючи викладене, вищезазначену заяву слід вважати неподаною і повернути її позивачеві.
Відповідно до ч.7ст.185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення такої.
У зв`язку з наведеним, повернення заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки, після усунення вказаних вище невідповідностей вимогам закону, позивач має право повторного звернення до суду із вказаною заявою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.185, 258-260, 353-354 ЦПК України, суддя – 

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за заявою Комунального некомерційного товариства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради, інша особа ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – вважати неподаною та повернути позивачеві. 
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя       О.П.Румянцев