Справа 362/1286/26 
Провадження 3/362/561/26 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.05.2026 року м. Васильків

Суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Рубан Тетяна Петрівна, розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 3 Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, з вищою освітою, одруженої, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2026 року о 17 год. 00 хв. в селі Крушинка Фастівського району Київської області по вулиці Садова, на перехресті з вулицею Весняна, 1, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Citroen C5, номерний знак НОМЕР_1 , під час зустрічного роз`їзду з автомобілем Hyundai Tucson, номерний знак НОМЕР_2 , не врахувала дорожньої обстановки, а саме ожеледицю, не дотрималася безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Своїми діями, що виразились в порушенні вимог пункту 13.3 Правил дорожнього руху, ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУаАП, не визнала, оскільки рухалась на автомобілі Citroen C5 по своїй смузі руху, без виїзду на зустрічну смугу, коли побачила, як на зустріч рухається автомобіль Hyundai Tucson зупинилася. В цей час інший автомобіль продовжив рух та зупинився, тільки коли автомобілі зіткнулися. Більш того зазначила, що від зіткнення їх автомобілі отримали мінімальні пошкодження – лише бокових дзеркал. Але після того, як автомобілі зупинились, водій іншого автомобіля ОСОБА_2 знову почав рух, не впорався з керуванням, його автомобіль занесло і він своїм боковим заднім бампером продер задні ліві двері її автомобіля. Після цього ОСОБА_2 не зупинився та продовжив рух і продер на її автомобілі пластик над заднім лівим колесом і трохи вдарив в саме колесо. Тому вважала, що саме водій іншого автомобіля винен в даній ДТП. Долучила копії фотографій вулиці, на якій трапилась ДТП.
ОСОБА_2 (інший учасник ДТП) у судовому засіданні повідомив, що в даній пригоді є вина обох водіїв, оскільки стосується правил зустрічного роз`їзду. Повідомив, що після того як обидва автомобілі зачепились боковими дзеркалами, вони почали зупинятись і відбулось зіткнення задніми частинами автомобілів.
В судове засідання з ініціативи ОСОБА_1 з`явився свідок ОСОБА_3 , який надав свої письмові пояснення, в яких повідомив, що повертаючись додому, побачив на дорозі автомобіль своєї сусідки ОСОБА_1 , яка повідомила про ДТП, зокрема те, що водій іншого автомобіля після зіткнення боковими дзеркалами замість того, щоб здати назад і роз`їхатися, продовжив рух вперед та продер їй ліві двері та бампер. Після цього ОСОБА_3 підійшов до іншого водія та показав йому запис з відеокамери, що була на будинку поруч, та запитав, "як він рахує по совісті, чи є його провина", на що інший водій повідомив, що готовий закрити дане питання на місці ДТП. Коли приїхали працівники поліції ОСОБА_3 поїхав додому, далі не був присутній на місці ДТП.
Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дійшов висновку про таке.
Диспозиція статті 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України врегульовано Законом України "Про дорожній рух" та Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог названого Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Отже, керування транспортним засобом та набуття статусу учасника дорожнього руху є передумовою для виникнення у особи, яка керує транспортним засобом, низки обов`язків, встановлених вимогами чинного законодавства, адже, діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів чинним законодавством України визначена джерелом підвищеної небезпеки та підлягає підвищеному контролю з боку держави.
Так, пункт 13.3 Правил дорожнього руху передбачає, що, під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.
Судом установлено, що пригода відбулась в селищі Крушинка на перехресті вулиць Садова та Весняна, за участю автомобілів Citroen C5 під керуванням водія ОСОБА_1 та Hyundai Tucson під керуванням водія ОСОБА_2 , які рухались в зустрічному напрямку, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 950632 від 08.02.2026, схемою місця ДТП від 08.02.2026, яка містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти, що свідчать про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася ДТП, її розміри, розташування транспортних засобів на ній, місце зіткнення, а також перелік видимих пошкоджень транспортних засобів, отриманих внаслідок ДТП), підписаною обома водіями – учасниками ДТП без зауважень чи застережень.
Зі схеми місця ДТП вбачається, що пригода сталася в денну пору доби, стан дорожнього покриття мокрий, місце зіткнення транспортних засобів позначено на переривчастій лінії, що розділяє частини дороги, що вказує на те, що транспортні засоби були максимально наближені до роздільної лінії.
З опису пошкоджень транспортних засобів, що додаються до схеми місця ДТП, вбачається, транспортні засоби отримали такі пошкодження:
автомобіль Citroen C5 – ліве дзеркало, заднє ліве крило, задні ліві дверцята;
автомобіль Hyundai Tucson – заднє крило, подряпину на лівому дзеркалі.
Отже, усі перелічені докази у своїй сукупності узгоджуються між собою, доповнюють один одного і вказують на невиконання ОСОБА_1 вимог пункту 13.3 Правил дорожнього руху, що призвело до зіткнення автомобілів та отримання пошкоджень транспортних засобів. 
Разом з тим, що стосується вини ОСОБА_1 у спричиненні пошкоджень транспортних засобів, суд бере до уваги письмові пояснення водіїв – учасників ДТП, надані на місці ДТП, зокрема, пояснення ОСОБА_1 , які є логічними, послідовними та достовірними, оскільки збігаються з її поясненнями, наданими в судовому засіданні, поясненнями свідка ОСОБА_3 та локалізацією отриманих транспортними засобами пошкоджень, та вважає доведеним поза розумним сумнівом факт спричинення неправомірними діями ОСОБА_1 таких пошкоджень транспортних засобів: лівого дзеркала автомобіля Citroen C5, подряпини на лівому дзеркалі автомобіля Hyundai Tucson.
При цьому суд керується статтею 62 Конституції України, за якою усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (пункт 34 рішення у справі "Тейшейра дe Кacтoр прoти Пoртугaлiї" (Teixeira de Castro v. Portugal) від 09.06.1998, пункт 54 рішення у справі "Шабельник проти України" від 19.02.2009), a порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод. 
Відповідно до пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсилкою на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" ("Avsar v. Turkey", пункт 282) критерій доведення "поза розумним сумнівом" має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що вина особи доведена поза розумним сумнівом.
Досліджені в судовому засіданні матеріали справи не доводять "поза розумним сумнівом" вину ОСОБА_1 у спричиненні таких пошкоджень транспортних засобів, зазначених у схемі місця ДТП: автомобілю Citroen C5 – заднє ліве крило, задні ліві дверцята; автомобілю Hyundai Tucson – заднє крило.
Таким чином, оцінивши відповідно до статті 252 КУпАП наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, так як вона, як водій, порушила вимоги пункту 13.3 Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а саме: автомобіля Citroen C5 – лівого дзеркала, автомобіля Hyundai Tucson – подряпини на лівому дзеркалі. 
Призначаючи адміністративне стягнення, суд бере до уваги характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь її вини та приходить до переконання про можливість застосування до особи адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції статті 124 КУпАП.
За статтею 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. При цьому ставка судового збору відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись статтями 9, 23, 27, 33, 38, 40-1, 124, 221, 251, 252, 280, 283-285, 294 КУпАП, Законом України "Про судовий збір", суддя

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, сплачується за наступними реквізитами: Отримувач: Київська обл./м. Київ/21081300. Рахунок №UA488999980313030149000010001. Банк: Казначейство України (ЕАП) ЄДРПОУ 37955989. Призначення платежу: адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок судового збору, які перерахувати за наступними реквізитами: Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106 Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001 Код класифікації доходів бюджету: 22030106.
Роз`яснити, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше п`ятнадцяти днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення вказаного строку надсилається правопорушником до органу (посадової особи), який виніс постанову про накладення штрафу. 
У разі несплати штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом. При здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" строк пред`явлення постанови до примусового виконання три місяці з дня набрання нею законної сили.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Т.П. Рубан