ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2026 року Чернігів Справа № 620/748/26
Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючої судді Ткаченко О.Є.,
за участю секретаря Васил`євої А.М.,
представника позивача Кального О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в особі Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Міністерство оборони України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 про скасування постанови,

У С Т А Н О В И В:
ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся до суду з позовом до Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в особі Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому просить скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Івашка Сергія Вікторовича від 21.01.2026 про накладення штрафу у виконавчому провадженні НОМЕР_3.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.11.2025 у справі №620/11311/25 до Єдиного Державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів було внесено відомості, що ОСОБА_1 був визнаний непридатним до військової служби, виключений з військової служби на підставі пункту 3 частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Також на адресу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України було направлено лист, в якому зазначалося про дії ІНФОРМАЦІЯ_3 , які спрямовані на виконання судового рішення. У подальшому 20.01.2026 електронною поштою було отримано вимогу державного виконавця про виконання рішення суду у строк до 19.01.2026, тобто вже після спливу строку для надання до органу державної виконавчої служби підтверджуючих документів про його виконання, за наведених обставин ІНФОРМАЦІЯ_4 був позбавлений надати ґрунтовніші пояснення щодо виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.11.2025 у справі №620/11311/25. Вважає, що постанова державного виконавця від 21.01.2026 про накладення штрафу на ІНФОРМАЦІЯ_2 винесена за наявності підтверджуючих обставин виконання відповідного судового рішення, тому має бути скасована.
Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Ткаченко О.Є. від 28.01.2026 позовну заяву через невідповідність вимогам процесуального законодавства залишено без руху, визначено позивачу строк та спосіб усунення недоліків.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.02.2026 відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Ухвалено призначити справу до розгляду за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ у відкритому судовому засіданні на 16.02.2026.
Ухвалою суду від 16.02.2026 залучено до участі у справі №620/748/26 як третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 . Розгляд справи відкладено на 26.02.2026.
Ухвалою суду від 26.02.2026 залучено до участі у справі №620/748/26 як третю особу на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Міністерство оборони України розгляд справи відкладено.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зауважив, що при виконанні судового рішення боржник використав формальний підхід до виконання рішення суду, а саме вніс інформацію до Єдиного Державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про «непридатність ОСОБА_1 до військової служби та виключення його з військового обліку на підставі пункту 3 частини шостої статті 37 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу»» лише у рядок №(35) службові відмітки, що за своєю природою несе лише формативний характер та не відображається при формуванні Електронного військово-облікового документа через Резерв +. Згідно з наявною копією Облікової картки стягувача НОМЕР_4, в рядку №37 під назвою «Відмітки про взяття на облік, зняття або виключення з обліку» інформація не внесена. Отже, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.11.2025 у справі №620/11311/25 не виконано в повному обсязі станом на дату винесення оскаржуваної постанови.
Позивач подав відповідь на відзив, заперечив проти доводів відповідача. Вказав, що вимогу виконавця від 13.01.2026 було отримано 20.01.2026 в електронному вигляді та зареєстровано під вх. №606, інша надійшла в паперовому вигляді засобами поштового зв`язку - Укрпоштою, її було зареєстровано 21.01.2026 під вх. № 621. Обидві вимоги отримані були після спливу строку для надання до органу державної виконавчої служби підтверджуючих документів про виконання рішення суду. Зазначив, що районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки визнаються органами ведення державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів. До їх повноважень належить виключно забезпечення ведення Реєстру та актуалізація його бази даних відповідно доведеного функціоналу. Держателем ЄДРПВР є Міністерство оборони України, яке забезпечує його технологічне функціонування. При внесенні відповідних відомостей до ЄДРПВР про непридатність до військової служби громадянина ОСОБА_1 у АІТС «Оберіг» виявилось, що неможливо внести відповідну статтю, а саме: 96А Розкладу хвороб наказу МО СРСР 1987 року №260 у зв`язку з її відсутністю у переліку статей. У свою чергу невнесення відповідної статті Розкладу хвороб не дає технічної можливості внесення висновку військово-лікарської комісії про непридатність його до військової служби. Неможливість коректного внесення відомостей військово-лікарської комісії щодо непридатності до військової служби як наслідок не дозволяє виконати рішення суду також і в частині виключення ОСОБА_1 з військового обліку. Відповідні обставини тягнуть за собою негативні наслідки як для стягувача, так і боржника.
До суду надійшли пояснення від представника ОСОБА_1 адвоката Лохмана Сергія Олександровича, у яких просить відмовити у задоволенні позову ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки рішення суду по справі №620/11311/25 не виконано в повному обсязі станом на дату винесення оскаржуваної постанови. Окрім того, відповідно до розширених даних сформованих в мобільному застосунку Резерв+ на 20.02.2026 року відомості про непридатність ОСОБА_1 до військової служби та виключення його з військового обліку на підставі пункту 3 частини шостої статті 37 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу" не було внесено.
Представник Міністерства оборони України подав пояснення, зазначив, що на виконання Закону України від 16.03.2017 №1951 «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» в Міністерстві оборони України було створено Управління ведення та розвитку Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, обов`язки якого визначені відповідно до Положення про Управління ведення та розвитку Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 23.12.2025 №894/нм, яке виконує функції органу ведення та функціонального адміністрування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, забезпечує його централізоване управління, функціональну аналітику, супроводження, актуалізацію та розвиток як ключового цифрового інструменту реалізації мобілізаційних заходів, військового обліку, бронювання та планування людських ресурсів оборони держави. Позивачем відповідно до долученого листа до матеріалів справи 12.02.2026 №216 зазначається, що було направлено лист за допомогою засобів СЕДО на адресу Міністерства оборони України з проблемами технологічного функціонування Реєстру про виключення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , але даний лист не був прийнятий у зв`язку з порушенням його оформлення. Позивач повинен направити своє звернення з визначеними проблемами на адресу за допомогою засобів СЕДО до Управління ведення та розвитку Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на код СЕДО 2848, де в подальшому його питання буде вирішено. Міністерство оборони України не знало про проблему у функціонуванні Реєстру, а якщо б позивач правильно повідомив Міністерство оборони України проблема була би вирішена. Вказав про відсутність порушень з боку Міністерства оборони України.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 в судовому засідання підтримав позовну заяву, з підстав, зазначених у позові та відповіді на відзив.
Представник Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у поданому до суду відзиві просив справу розглянути без участі представника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівські й області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Представник Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у наданих письмових поясненнях просив справу розглянути без його участі. 
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив таке.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.11.2025 у справі №620/11311/25, яке набуло чинності 23.12.2025, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про непридатність ОСОБА_1 до військової служби та виключення його з військового обліку на підставі пункту 3 частини шостої статті 37 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу».
29.12.2025 Чернігівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №620/11311/25.
Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 06.01.2026 відкрито виконавче провадження НОМЕР_3 з виконання виконавчого листа №620/11311/25, виданого Чернігівським окружним адміністративним судом від 29.12.2025 про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 внести до Єдиного Державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про непридатність ОСОБА_1 до військової служби та виключення його з військового обліку на підставі пункту 3 частини шостої статті 37 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу».
12.01.2026 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов лист від 09.01.2026 №80, яким повідомлено, що на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.11.2025 у справі №620/11311/25 до ЄДРПВР було внесено відомості, що « ОСОБА_1 рішенням ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_7 від 28.06.1993 на підставі графи І статті 96а розладу хвороб (наказ МО СРСР 1987 року №260) був визнаний непридатним до військової служби. Виключений з військового обліку на підставі пункту 3 частини шостої статті 37 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу».
Відповідно до облікової карткою до військового квитка ОСОБА_1 у графі (35) Службова відмітка ОСОБА_3 рішенням ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_7 від 28.06.1993 на підставі графи І статті 96а розладу хвороб (наказ МО СРСР 1987 року №260) був визнаний непридатним до військової служби. Виключений з військового обліку на підставі пункту 3 частини шостої статті 37 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» (Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.1.2025 у справі №620/11311/25, яке набрало законної сили 23.12.2025).
13.01.2025 ОСОБА_1 подав до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України заяву, у якій повідомив, що рішення суду за виконавчим листом №620/11311/25 від 29.12.2025 (боржник ІНФОРМАЦІЯ_4 ) не виконано, а саме згідно сформованих даних з Резерв + він являється військовозобов`язаним, а не виключеним з військового обліку.
Так, відповідно до військово-облікового документа сформованого через «Резерв+» від 12.01.2026 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебуває на обліку - "Категорія обліку: Військовозобов`язаний", а в графі "Підстава зняття/виключення" заначено "-".
13.01.2026 державним виконавцем сформована вимога №315 про виконання рішення суду згідно виконавчого документа, а саме: «внести до Єдиного Державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про непридатність ОСОБА_1 до військової служби та виключення його з військового обліку на підставі пункту 3 частини шостої статті 37 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» у строк до 19.01.2026 включно». Дана вимога направлена на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_8 
21.01.2026 державник виконавцем складено акт, що станом на 21.01.2026 рішення суду не виконано, а боржником не надано доказів наявності поважних причин такого невиконання.
21.01.2026 постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції за невиконання рішення суду на ІНФОРМАЦІЯ_2 накладено штраф у розмірі 5100,00 грн та надано 10-дениий строк для виконання судового рішення.
Вважаючи дану постанову протиправною ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
За змістом статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування.
Відповідно до частин 2 та 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Аналогічні положення містяться в статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Також обов`язкове виконання рішення суду, в тому числі, суб`єктами наділеними владними повноваженнями, покладається Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17.07.1997. Отже, її положення є обов`язковими для виконання Україною.
Стаття 6 вказаної Конвенції гарантує неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України, до яких відноситься і Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.
Тобто виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.
Порядок та умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі не виконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404).
Згідно з статтею 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За змістом пункту 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.
Частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно з пунктами 1, 16 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Частиною 4 статті 18 Закону №1404-VIII встановлено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.
Статтею 75 Закону №1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.
Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Верховний Суд у постанові від 15.05.2020 у справі №812/1813/18 зазначив, що умовою для накладення на боржника у виконавчому провадженні штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Тому, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону №1404-VIII.
Як встановлено судом, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.11.2025 у справі №620/11311/25, яке набуло чинності 23.12.2025, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 внести до Єдиного Державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про непридатність ОСОБА_1 до військової служби та виключення його з військового обліку на підставі пункту 3 частини шостої статті 37 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу».
Тобто фактично на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.11.2025 у справі №620/11311/25 ІНФОРМАЦІЯ_4 мав внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про непридатність ОСОБА_1 до військової служби згідно рішення військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_7 від 28.06.1993 року (на підставі графи І статті 96А Розкладу хвороб наказу МО СРСР 1987 року № 260) та внаслідок відповідної дії виключити ОСОБА_1 з військового обліку на підставі пункту 3 частини шостої статті 37 Закону України від 25.03.1992 №2232 «Про військовий обов`язок і військову службу». 
Проте, при практичному внесенні відповідних відомостей до ЄДРПВР про непридатність до військової служби громадянина ОСОБА_1 у АІТС «Оберіг» було виявлено неможливість внесення відповідного запису, а саме: статтю 96А Розкладу хвороб наказу МО СРСР 1987 року №260 у зв`язку з її відсутністю у переліку статей наявного функціоналу ЄДРПВР.
Своєю чергою невнесення відповідної статті Розкладу хвороб не дає технічної можливості внести висновок військово-лікарської комісії про непридатність ОСОБА_1 до військової служби. Неможливість коректного внесення відомостей військово-лікарської комісії щодо непридатності до військової служби як наслідок не дозволяє виконати рішення суду також і в частині виключення ОСОБА_1 з військового обліку
При цьому, ІНФОРМАЦІЯ_2 є лише органом Ведення Реєстру, а не Держателем Реєстру, який забезпечує технологічне функціонування Реєстру, його розвиток та модернізацію програмних та апаратних засобів Реєстру.
З метою з`ясування технічних питань виконання судового рішення ІНФОРМАЦІЯ_4 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_9 , а в подальшому до Міністерства оборони України.
Відповідно до листа Управління ведення та розвитку Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів від 09.04.2026 №2848/93-в з метою розв`язання зазначеної проблеми Міноборони було проведено нараду за участю Розпорядника Реєстру та представників уповноваженого органу адміністрування Держателя Реєстру. За результатами зустрічі визначено наступний алгоритм дій, а саме: створення додаткового поля в існуючих екранних формах для виключення з обліку, що дозволить вносити реквізити судових рішень; організація додаткової інформаційної взаємодії з Державною судовою адміністрацією України (далі - ДСА) для автоматизованої перевірки достовірності внесених судових рішень (т. 2 а.с. 80-81).
Листом від 26.04.2026 №1335 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, що за результатами наголосу на проблемі, що виникла внаслідок виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.11.2025 у справі №620/11311/25, за сприяння Міністерства оборони України спільними зусиллями до ЄДРПВР були внесені відомості про непридатність ОСОБА_1 до військової служби та виключено його з військового обліку (т. 2 а.с. 82).
На час ухвалення даного рішення суду на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.11.2025 у справі №620/11311/25 до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів внесено відомості про непридатність ОСОБА_1 до військової служби з виключенням з військового обліку (т. 2 а.с. 89).
Основною функцією судового рішення є відновлення порушених прав позивача (стягувача). Заради цього відновлення Держава визначає пріоритет інтересів постраждалої сторони - стягувача, порушені права якої було визнано та поновлено судом і видано відповідний виконавчий документ.
Виходячи з викладеного, ураховуючи процес поновлення порушених прав позивача (стягувача) шляхом видачі відповідного виконавчого документу, законодавством у сфері примусового виконання рішень встановлений найвищий пріоритет прав стягувача у виконавчому провадженні у порівнянні з колом прав боржника.
Принцип «res judicata» (принцип обов`язковості судового рішення) покладає на боржника обов`язок виконання судового рішення, яке набрало законної сили, не очікуючи відповідних дій державного виконавця.
В силу зазначеного правового принципу саме боржник повинен проявити достатню розумність і обачність для того, щоб уникнути негативних наслідків, пов`язаних із невиконанням судового рішення.
Суд враховує, що, переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, необхідно встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини.
У спірному випадку причиною невиконання в повному обсязі судового рішення від 21.11.2025 у справі №620/11311/25 слугували обставини наявності певних технічних проблем функціоналу Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Своєю чергою позивач, як боржник у виконавчому провадженні, вжив всі дії та конкретні заходи, спрямовані на виконання рішення суду, що підтверджується матеріалами справи. 
З огляду на викладене, судом враховується, як було зазначено вище, те, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути прийнята лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього. При цьому визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме невиконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.
Таким чином, судом не встановлено обставин, які б свідчили про умисне невиконання позивачем рішення суду або його недобросовісність, ухилення від виконання. 
За наведених обставин суд дійшов висновку, що державним виконавцем протиправно винесено постанову від 21.01.2026 про накладення штрафу у виконавчому провадженні НОМЕР_3.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Івашка Сергія Вікторовича від 21.01.2026 про накладення штрафу у виконавчому провадженні НОМЕР_3.
Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов підлягає задоволенню повністю.
Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір), відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, стягненню з відповідача не підлягають.
Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:
Позов ІНФОРМАЦІЯ_1 до Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в особі Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Міністерство оборони України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 про скасування постанови задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Івашка Сергія Вікторовича від 21.01.2026 про накладення штрафу у виконавчому провадженні НОМЕР_3.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Позивач: ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ).
Відповідач: Сумське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України в особі Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Сумського міжрегіонального управління (просп.Миру, 43, м.Чернігів, Чернігівський р-н, Чернігівська обл., 14002, код ЄДРПОУ 43316700).
Третя особа: Міністерство оборони України (АДРЕСА_3, код ЄДРПОУ НОМЕР_5).
Третя особа: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Повне рішення суду складено 15 травня 2026 року.

Суддя Ольга ТКАЧЕНКО