Справа №: 398/5314/25	

провадження №: 1-кп/398/234/26
ВИРОК
Іменем України 

"04" червня 2026 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі судді ОСОБА_1 
за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
захисника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 
обвинуваченого ОСОБА_6 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 12025121060001242 від 25 липня 2025року за обвинуваченням, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Олександрія, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, офіційно не одруженого, не маючого на своєму утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, офіційно не непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України –

В С Т А Н О В И В:
25 липня 2025 року близько 08 год. 45 хв., тобто в період дії на території України воєнного стану, ОСОБА_6 зайшов до приміщення ТОВ "Аптека АНЦ", яка розташована за адресою: Кіровоградська область, місто Олександрія, проспект Соборний,96, де в цей час біля прилавку перебувала та замовляла провізору ліки ОСОБА_7 . В той час, коли ОСОБА_7 поклала гроші у сумі 1000 гривень на монетницю для розрахунку за ліки, у ОСОБА_6 раптово виник умисел на їх викрадення. При цьому, діючи умисно з корисливим мотивом, в цілях власної наживи з метою збагачення незаконним шляхом, ОСОБА_6 відкрито, в умовах очевидності для потерпілої, рукою різко схопив гроші у сумі 1000 гривень, та заволодівши ними вибіг з аптеки. У подальшому, ОСОБА_6 разом з викраденим, з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 , майнову шкоду у розмірі 1000 грн.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся, фактичні обставини справи не оспорив. Дав показання про те, що він він дійсно за вказаних обставин 25 липня 2025 року близько 09 -00 години ранку зайшов до приміщення ТОВ "Аптека АНЦ", яка розташована за адресою: Кіровоградська область, місто Олександрія, проспект Соборний,96, де в цей час біля прилавку перебувала та замовляла ліки потерпіла особа літня жінка ОСОБА_7 при цьому, коли ОСОБА_7 поклала гроші у сумі 1000 грн. на монетницю, він раптово вирішив ними заволодіти. Схопив гроші та вибіг з аптеки розпорядившись коштами на власний розсуд. Зазначив, що матеріальну шкоду відшкодував, просив взяти до уваги те, що висновки для себе зробив, наразі вважає, що не має наркотичної залежності та під час перебування під вартою зробив для себе висновки щодо подальшого способу життя та поведінки. 
Потерпіла ОСОБА_7 у судове засідання не прибув, матеріали справи містять розписку від потерпілої від 26 березня 2026 року, про отримання нею від матері обвинуваченого ОСОБА_8 в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди ОСОБА_6 , в розмірі 1000 грн. та моральної шкоди у розмірі 2000 грн., а всього 3000 грн., які перераховані на допомогу ЗСУ. При цьому вказала, що претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має та вважає, можливим призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі. (а.с.163). Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. 
Судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст фактичних обставин, встановлених в обвинувальному акті.
Судом було поставлено на обговорення питання щодо доцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом роз`яснено обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.
Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, врахувавши, що обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорює фактичні обставини справи, і як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням письмових матеріалів щодо речових доказів, процесуальних витрат та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.
Відповідно до частини 1 статті 337 КПК України судовий розгляд проведено в межах пред`явленого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 186 КК України – вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану.
При визначенні мотивів призначення покарання суд керується наступним.
Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.
Згідно ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права вимагає від держави його втілення шляхом запровадження ідей соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30 січня 2003 р. № 3-рп/2003 у справі «Про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора»: «Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах».
Вимога додержуватись справедливості під час застосування кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема, у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 р.), статті 14 Міжнародного пакту про громадські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, відповідно до яких кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст. ст. 50 і 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
З наведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК), призначати покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.
Тому призначення покарання повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, якою, як зазначено, є не лише кара, а й виправлення засудженого. З огляду на конкретні обставини кримінального провадження, зважаючи на необхідність та доцільність застосування покарання, враховуючи суспільну небезпечність обвинуваченого, суд може, а в деяких випадках, за наявності передбачених кримінальних законом обставин, зобов`язаний звільнити обвинуваченого від покарання та від його відбування.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України та роз`яснень п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може крім випадків засудження за корупційний злочин призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за цей злочин.
При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке хоча і відноситься до умисних тяжких, проте заподіяна шкода повністю усунута, потерпіла обвинуваченого вибачила, претензій до нього не має, просила призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі, цивільний позов не заявляв.
Крім того, суд бере до уваги особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у психіатра не перебуває, згідно довідки КП «Центральна міська лікарня м. Олександрії» ОМР» № 552 від 28 липня 2025 року, обвинувачений ОСОБА_6 перебуває на обліку у лікаря – нарколога з приводу: Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності з 2024 року. Разом з тим, з виписки № 32 від 02 грудня 2025 року лікаря ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_6 , отримував лікування препаратом метаону та гідрохлориду та був виписаний з програми за власним бажанням. Також суд приймає до уваги довідку Філії Державної установи «Центр охорони здоров`я» Державної кримінально - виконавчої служби України в Черкаській та Кіровоградській областях, Кропивницька міська медична частина № 14 (а.с.162) з якої вбачається, що ув`язненому ОСОБА_6 , що отримував амбулаторне лікування на базі Кропивницької міської медичної частини № 14 за програмою замісної підтримувальної терапії з діагнозом: «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності. На даний час перебуває під клінічним наглядом на замісному підтримувальному режимі з 29 липня 2025 року по 02 грудня 2025 року. Виписаний з програми за власним бажанням. З 30 липня 2025 року по даний час за наркологічною допомогою не звертався. (а.с.102)
Крім того, суд бере до уваги, що обвинувачений відповідно до ухвали слідчого судді від 26 липня 2025 року перебуває під вартою, відповідно наведений запобіжний захід слугує останньому виховною функцією. Також суд, приймає до уваги характеристики з місця реєстрації та фактичного проживання, яка є виключно позитивними (а.с. 160,161). 
Судом встановлено, що обвинувачений має професію кухаря, працював, але не офіційно. Згідно довідки – характеристики (а.с.161) ОСОБА_6 , фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 разом з цивільною дружиною ОСОБА_10 .. 
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданої шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого: вчинення кримінального правопорушення, щодо особи похилого віку. 
Як неодноразово зазначав Верховний Суд, щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 визнає факт вчинення ним злочину, усвідомлює характер та наслідки вчиненого ним протиправного діяння, виказує щирий жаль та осуд своєї протиправної поведінки. Попросив вибачення які прийнято потерпілою, що вказано в розписці, яка досліджена судом. В судовому засіданні висловив готовність стати на шлях виправлення і не вживати наркотичні речовини, вести задовільний спосіб життя. 
З огляду на викладене, враховуючи особу обвинуваченого, позитивні характеристики з місця реєстрації та фактичного проживання, вказані пом`якшуючі обставини, а саме: щире каяття, добровільне відшкодування шкоди, сприяння досудовому розслідуванню та суду у встановленні істини у справі, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; приймаючи до уваги ставлення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність тяжких наслідків, беручи до уваги те, що обвинувачений раніше не судимий, отримував амбулаторне лікування за програмою замісної підтримувальної терапії з діагнозом: «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності. На даний час перебуває під клінічним наглядом на замісному підтримувальному режимі з 29 липня 2025 року по 02 грудня 2025 року. Виписаний з програми за власним бажанням. З 30 липня 2025 року по даний час за наркологічною допомогою не звертався, суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 за вчинений злочин покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням положень ч.1 ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст. 186 КК України, вважаючи дане покарання справедливим та достатнім для попередження вчинення нових злочинів.
Таким чином суд погоджується із позицією захисту та приймає до уваги думку потерпілої особи щодо можливості призначення ОСОБА_6 , покарання за вчинений ним злочин з урахуванням положень ст.ст.69,75 КК України.
Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, що відповідає вимогам норм ч. 2 ст. 50 КК України стосовно дотримання мети кримінального покарання.
Згідно з ч. 1 ст. 377 КПК України, якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі виправдання; звільнення від відбування покарання; засудження до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі; ухвалення обвинувального вироку без призначення покарання.
Відповідно до ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 липня 2025 року до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, початок строку обчислюється з моменту його фактичного затримання, тобто з 25 липня 2025 року (а.с.102-105). 
Отже, оскільки суд дійшов висновку про необхідність звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, запобіжний захід відносно нього у вигляді тримання під вартою слід скасувати, звільнивши її з-під варти негайно в залі судового засідання.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання, строк попереднього ув`язнення з 25 липня 2025 року до 04 червня 2026 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадження, стягненню з обвинуваченого підлягає 2674, 20 грн. (а.с.75).
На підставі ст. 174 КПК України суд вважає за необхідне скасувати арешт майна, накладений в межах даного кримінального провадження.
Цивільний позов в кримінальному провадженні відсутній.
Долю речових доказів, суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 349, 368, 374 КПК України, суд, –

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 186 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбуття призначеного покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки.
Згідно зі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з дня ухвалення вироку, тобто 04 червня 2026 року. 
Скасувати дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 та на підставі ч. 1 ст. 377 КПК України звільнити його з-під варти негайно в залі судового засідання.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання, строк попереднього ув`язнення з дня фактичного затримання 25 липня 2025 року до 04 червня 2026 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення по кримінальному провадженню судової експертизи №СЕ-19/112-25/11213-НЗПРАП від 18 серпня 2025 року у розмірі 2674, 20грн.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 липня 2025року на вилучені речі: футболку без рукавів коричневого кольору, штани спортивні , кепку сірого кольору з емблемою, які належать ОСОБА_6 . 
Речові докази:
- DVD-R диск, на якому мається відео запис з камери відео нагляду з аптеки «АНЦ», постановою слідчого від 25.07.2025 року визнано речовим доказом та зберігається при матеріалах кримінального провадження – зберігати при матеріалах кримінального провадження; 
- три шприца, три голки, пластикова колба, які вилучені у підозрюваного ОСОБА_6 та постановою слідчого визнано речовими доказоми від 25 липня 2025 та передані на зберігання до камери речових доказів при Олександрійському РВП - ЗНИЩИТИ;
- футболку без рукавів коричневого кольору, штани спортивні, кепку сірого кольору з емблемою, які вилучені у ОСОБА_6 , під час огляду місця події та постановою слідчого визнано речовим доказом від 25 липня 2025 та передані на зберігання до камери речових доказів при Олександрійському РВП – повернути ОСОБА_6 . 
На вирок суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: