ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 140/3170/25 пров. № А/857/34087/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
головуючого судді: Гуляка В.В. 
суддів: Кушнір В.О., Матковської З.М 
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , 
на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 липня 2025 року (суддя – Андрусенко О. О., час ухвалення – не вказаний, місце ухвалення – м. Луцьк, дата складання повного рішення – не зазначена), 
в адміністративній справі №140/3170/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , 
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, 

встановив: 

У березні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач), в якому просив: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (далі – Постанова №168), збільшеної до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини за період з 27.02.2024 по 29.05.2024, з 05.06.2024 по 19.07.2024, з 02.08.2024 по 19.08.2024, з 19.08.2024 по 06.09.2024, 08.09.2024 по 04.11.2024; 2) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, збільшену до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини за період з 27.02.2024 по 29.05.2024, з 05.06.2024 по 19.07.2024, з 02.08.2024 по 19.08.2024, з 19.08.2024 по 06.09.2024, 08.09.2024 по 04.11.2024. 
Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому висловив свої заперечення проти задоволення позовних вимог. Просив у задоволенні вимог позивача відмовити у повному обсязі. 
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16 липня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю. 
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що рішення суду прийняте з неправильним дослідженням доказів та неповним встановленням обставин справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що перебуваючи в особовому складі військової частини НОМЕР_1 в період з 22.02.2024 по 13.11.2024 позивач проходив стаціонарне лікування в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, що підтверджується відповідними документами, наявними в матеріалах справи. Однак Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі до 100000 гривень відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168. Такий висновок ґрунтується на поверхневій, не об`єктивній оцінці наявних у матеріалах справи доказів, а також на неправильному застосуванні та тлумаченні норм матеріального права, які регулюють порядок та умови нарахування зазначеної додаткової винагороди. Зокрема, звертає увагу апелянт на те, що хоча діагноз «Посттравматичний стресовий розлад з помірно вираженою симптоматикою та стабільним типом перебігу F43.1.» формально встановлений ВЛК на підставі довідки про безпосередню участь, однак за суттю та змістом усіх зібраних у справі доказів (у тому числі висновку ВЛК, довідок про обставини травми, медичних виписок), саме поранення, отримане під час цієї участі, є єдиною подією, яка обумовила як розвиток захворювання, так і подальше тривале лікування. Тому розглядати зазначений діагноз як самостійний наслідок участі в бойових діях, не пов`язаний із пораненням, є необґрунтовано. Отже, підтверджений причинний зв`язок захворювання із захистом Батьківщини, встановлений ВЛК на підставі довідки про безпосередню участь у бойових діях саме у період з 03.03.2023 по 10.03.2023, в поєднанні з наявними документами про стаціонарне лікування, свідчить про наявність усіх передбачених Постановою КМУ №168 підстав для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн. Таким чином, встановлений ВЛК причинний зв`язок захворювання "Посттравматичний стресовий розлад з помірно вираженою симптоматикою та стабільним типом перебігу F43.1."із захистом Батьківщини, у сукупності з довідкою про безпосередню участь у бойових діях у період з 03.03.2023 по 10.03.2023, довідкою про обставин травми (поранення, контузії, каліцтва) №1643/7201 від 30.03.2024, та документально підтвердженим медичними виписками стаціонарним лікуванням позивача, свідчить про наявність усіх передбачених Постановою №168 правових підстав для нарахування та виплати додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн за відповідні періоди лікування, а саме: з 27.02.2024 по 29.05.2024, з 05.06.2024 по 19.07.2024, 08.09.2024 по 04.11.2024. Враховуючи вищенаведені обставини справи, апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове, яким задоволити позовні вимоги. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16.07.2025 по справі №140/3170/25 – скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в частині, а саме: - визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», збільшеної до 100000 (ста тисяч) гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини за період з 27.02.2024 по 29.05.2024, з 05.06.2024 по 19.07.2024, 08.09.2024 по 04.11.2024; - зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», збільшену до 100000 (ста тисяч) гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини за період з 27.02.2024 по 29.05.2024, з 05.06.2024 по 19.07.2024, 08.09.2024 по 04.11.2024. 
Відповідач подав апеляційному суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно задоволити частково. 
Судом встановлено такі фактичні обставини справи. 
Позивач ОСОБА_1 проходив військову службу по мобілізації, зокрема, у період з 13.12.2022 по 21.02.2024 у Військовій частині НОМЕР_2 , а в період з 22.02.2024 по 13.11.2024 у Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується записами у військовому квитку серії НОМЕР_3 (а.с. 26 зворот-28) та витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 13.11.2024 №337 (а.с.29). 
Відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України від 24.02.2024 №5874, солдат ОСОБА_2 дійсно в період з 03.03.2023 по 10.03.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в населеному пункті Орхіво-Василівка Бахмутського району Донецької області (а.с.6). 
Довідкою Військової частини НОМЕР_2 від 30.03.2024 №1643/7201 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) підтверджено, що солдат ОСОБА_1 10.03.2023 отримав бойове ураження внаслідок дій противника, а саме: гострий транзиторний післятравматичний синдром у вигляді цефалгії, вегетативних та вестибулярних порушень, парестезій. При обставинах: 10.03.2023 біля населеного пункту Орхіво-Василівка Бахмутського району Донецької області, при виконанні бойових завдань, внаслідок ворожого обстрілу, отримав бойове травмування. Військовослужбовцю було надано першу медичну допомогу та евакуйовано до медичного закладу. Травма отримана військовослужбовцем в період проходження військової служби під час захисту Батьківщини не пов`язане з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, недотримання правил техніки безпеки, та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Травмування пов`язане з виконанням обов`язків військової служби під час захисту Батьківщини. Підстава: наказ командира Військової частини НОМЕР_2 від 29.03.2024 №621 (а.с. 7). 
Також встановлено, що під час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у різних медичних закладах у періоди, зокрема, з 27.02.2024 по 29.05.2024, з 05.06.2024 по 19.07.2024, з 02.08.2024 по 19.08.2024, з 19.08.2024 по 06.09.2024, 08.09.2024 по 04.11.2024 (а.с. 14 зворот. - 21). 
Згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 про грошове забезпечення, позивачу під час проходження ним військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 не нараховувалась та не виплачувалась додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, з розрахунку до 100000 гривень у зв`язку з пораненням (травмою), пов`язаним із захистом Батьківщини, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (а.с. 25). 
Листом від 02.01.2025 №1655/27 Військова частина НОМЕР_1 , у відповідь на адвокатський запит представника позивача, повідомила, що рапорт про виплату додаткової винагороди у зв`язку з перебуванням на лікуванні після поранення солдата ОСОБА_1 до військової частини не надходив; документи про факт лікування військовослужбовцем не надавалися (а.с. 22). 
Також судом встановлено, що позивач звернувся до командира Військова частина НОМЕР_1 з рапортом (вх. від 15.01.2025 №1655/804-в) про нарахування та виплату додаткової винагороди у зв`язку з перебуванням на лікуванні після поранення за періоди з 27.02.2024 по 29.05.2024, з 05.06.2024 по 19.07.2024, з 02.08.2024 по 19.08.2024, з 19.08.2024 по 06.09.2024, 08.09.2024 по 04.11.2024 (а.с. 50). 
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.03.2025 №89 наказано випалити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 100000 грн за період лікування з 02.08.2024 по 19.08.2024 та з 19.08.2024 по 06.09.2024 у зв`язку з отриманим пораненням (а.с. 47). 
Згідно картки особового рахунку працівника за 2025 рік, позивачу нараховано додаткову винагороду у розмірі 116774,19 грн та виплачено у розмірі 115022,58 грн (з урахуванням податків) (а.с. 49). 
Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо не нарахування та не виплати додаткової грошової винагороди за спірні періоди перебування на стаціонарному лікуванні, позивач звернувся до суду з цим позовом. 

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного. 
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 

Відносно питання щодо нарахування позивачу додаткової винагороди в розмірі 100000 грн за періоди: з 27.02.2024 по 29.05.2024, з 05.06.2024 по 19.07.2024, з 02.08.2024 по 19.08.2024, з 19.08.2024 по 06.09.2024, 08.09.2024 по 04.11.2024, то колегія суддів враховує наступне. 
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі - Закон №2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом (ч. 2 ст. 2 Закону №2232-XII).
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991 (далі - Закон №2011) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно статті 12 Закону №2011-ХІІ, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Крім цього, частиною 2 статті 1-2 Закону №2011 передбачено, що у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з ч. 2 ст. 1-2 Закону №2011, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. При цьому абзацами 3-4 пункту 1-2 Постанови №168 передбачено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Згідно з абзацом 1, 2 п. 2-1 Постанови №168, міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки визначають: порядок, умови і розміри виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 цієї постанови.
При цьому Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджено Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 (далі - Порядок №260).
Наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 №44 затверджено зміни до Положення №260 та внесено до цього Положення новий розділ XXXIV (Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану).
Згідно з пунктом 9, 10 розділу XXXIV Положення №260 (тут і далі - в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин. Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Абзацом 4 пункту 11 розділу XXXIV Положення №260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
Пунктом 12 розділу XXXIV Положення №260 встановлено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Згідно з пунктом 13 розділу XXXIV Положення №260 військово-лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями закладів охорони здоров`я (установ) під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі охорони здоров`я (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки.
Аналіз перелічених норм дає підстави для висновку, що військовослужбовці Збройних Сил за час несення ними військової служби отримують як основне грошове забезпечення, передбачене Постановою №704, а також на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), виплачується й додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, яка може становити до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. При цьому право на отримання такої додаткової винагороди також мають і військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
Підставою ж для виплати вказаної додаткової винагороди у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, військовослужбовцям, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я або у відпустці для лікування після отриманого поранення (контузії, травми або каліцтва), за вказаних обставин слугує довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення №402, що видається командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини, та видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем, а також висновок (постанова) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, згідно з яким отримане військовослужбовцем поранення кваліфікується як тяжке. Вказані документи, в свою чергу, є підставою для включення військовослужбовця до наказів командирів (начальників) про виплату такої додаткової винагороди.
Колегія суддів зазначає, що нормами Постанови №168 та Порядку №260 встановлено наступні умови, необхідні для виплати військовослужбовцям збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), а саме: а) пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини; б) факт перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини; в) факт перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Судом першої інстанції також вірно зауважено, що ні Постанова №168, ні Порядок №260 не містять жодних обмежень щодо періоду та/або кількості днів перебування на стаціонарному лікуванні або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.
Главою 21 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800 (далі - Положення №402), визначено порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та осіб, звільнених з військової служби, зі службою у Збройних Силах України.
Так, згідно з пунктами 21.1, 21.2 глави 21 розділу II Положення №402 у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення. Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних ТЦК та СП на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК. 
Відповідно до п. п. “а”, п. п. “б” п. 21.5 глави 21 розділу II Положення №402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: а) “Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини” - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Другої світової війни, участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Другої світової війни, при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України. Постанова ВЛК у формулюванні “Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини” не приймається, якщо поранення (контузія, травма, каліцтво), у тому числі, що призвело до смерті військовослужбовця, є наслідком: вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); б) “Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби” - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане, у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби, крім поранень (контузій, травм, каліцтв), одержаних за обставин фактичного виконання службових обов`язків, передбачених у підпункті “а” цього пункту. При ураженнях, зумовлених дією ДІВ, КРП, джерел ЕМП, ЛВ, мікроорганізмів I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами, а також токсичних речовин, які виникають у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби, приймається постанова – “Травма (зазначити фактор), ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби”. Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, передбачених частиною четвертою статті 24 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”. Постанова ВЛК у формулюванні “Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби” не приймається, якщо поранення (контузія, травма, каліцтво), у тому числі, що призвело до смерті військовослужбовця, є наслідком: вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом).
Пунктом 21.7 глави 21 розділу II Положення №402 визначено, що постанова ВЛК про причинний зв`язок травми (поранення, контузії, каліцтва) та її наслідків приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або висновку, зазначеного в Акті проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції 332, Акті про нещасний випадок (зникнення, смерть), за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції 332, у разі проведення розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва). Також до ВЛК надається медична документація про первинне звернення за медичною допомогою військовослужбовця безпосередньо після одержання травми (поранення, контузії, каліцтва). Оригінали або копії Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), Акта проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції 332, Акта про нещасний випадок (зникнення, смерть), за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції 332, надсилаються (передаються) військовою частиною (закладом, установою) до закладу охорони здоров`я в електронній або паперовій формі. На військовослужбовців довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) оформляється не менше ніж у 2 примірниках. Один із примірників довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) подається у ВЛК з метою встановлення причинного зв`язку травми (поранення, контузії, каліцтва) з військовою службою. Примірник довідки обов`язково зберігається в особовій справі військовослужбовця. Довідка (копія довідки) про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) або копія Акта про нещасний випадок (зникнення, смерть), Акта проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) зберігається в матеріалах ВЛК, яка прийняла відповідну постанову про причинний зв`язок травми (поранення, контузії, каліцтва).
Так, судом першої інстанції вірно встановлено та взято до уваги те, що згідно довідки Військової частини НОМЕР_2 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 30.03.2024 №1643/7201 позивач 10.03.2023 отримав “бойове ураження внаслідок дій противника, а саме: гострий транзиторний післятравматичний синдром у вигляді цефалгії, вегетативних та вестибулярних порушень, парестезій” при обставинах: під час захисту Батьківщини (а.с. 7).
Позивач у зв`язку із вищевказаним пораненням перебував на стаціонарному лікування протягом наступних періодів: - з 11.03.2023 по 22.03.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у медичній частині військової частини НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 , що підтверджується виписним епікризом № 530 від 22.03.2023; - з 04.04.2023 по 08.05.2023 перебував на стаціонарному лікуванні в 9 відділенні КП “ВОПЛ м. Луцька”, що підтверджується копією виписки із історії карти стаціонарного хворого №1971 від 08.05.2023; - з 08.05.2023 по 23.05.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у “Волинському обласному госпіталі ветеранів війни” Волинської обласної ради, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1896 від 23.05.2023 ; - з 24.05.2023 по 01.06.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у “Волинському обласному госпіталі ветеранів війни” Волинської обласної ради, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2145 від 01.06.2023; - з 01.06.2023 по 21.07.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у КП “Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька” Волинської обласної ради, що підтверджується випискою №3262 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №5506/2-44-23 від 2.07.2023 ; - з 03.01.2024 по 31.01.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у ДЗ Центрі психологічного здоров`я та реабілітації “Лісова поляна” Міністерства охорони здоров`я, що підтверджується виписним епікризом із медичної карти стаціонарного хворого №25 від 31.01.2024.
Також встановлено та не заперечується сторонами по справі те, що з 22.02.2024 позивач був переведений до військової частини НОМЕР_1 . Таким чином перебуваючи в особовому складі військової частини НОМЕР_1 в період з 22.02.2024 по 13.11.2024 ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме: 
- з 27.02.2024 по 29.05.2024 у КНП “Клінічна лікарня “Психіатрія”, що підтверджується епікризом виписним з медичної карти стаціонарного хворого № 2603, 5464 від 29.05.2024; 
- з 05.06.2024 по 19.07.2024 у КП “Волинська обласна психіатрична лікарня” м.Луцька Волинської обласної ради, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 4044 від 19.07.2024; 
- з 02.08.2024 по 19.08.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у “Волинському обласному госпіталі ветеранів війни” Волинської обласної ради, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №3343від 19.08.2024; 
- з 19.08.2024 по 06.09.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у “Волинському обласному госпіталі ветеранів війни” Волинської обласної ради, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №3575 від 06.09.2024; 
- з 08.09.2024 по 04.11.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у КП “Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька”, що підтверджується випискою № 6936 із медичної карти стаціонарного хворого від 04.11.2024. 
Також, згідно довідки військово-лікарської комісії КП “Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька” Волинської обласної ради від 18.07.2024 №452, 18.07.2024 проведено медичний огляд солдата ОСОБА_1 , за яким діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, каліцтва): наслідки вибухової травми (10.03.2023), закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, у вигляді енцефалопатії складного ґенезу (посттравматична і дисциркуляторна) II стадія зі стійким цефалічним, вестибулоатактичним, церабрестенічним синдромами і двобічною пірамідною недостатністю з помірними порушеннями функцій центральної нервової системи. Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини (Довідка про обставини травми від 30.03.2024 №1643/7201, видана в/ч НОМЕР_2 ) (а.с. 13). 
Колегія суддів також враховує те, що у висновку військово лікарської комісії (ВЛК) №452 від 18.07.2024 року було встановлено причинний зв`язок захворювання позивача, зокрема Посттравматичний стресовий розлад з помірно вираженою симптоматикою та стабільним типом перебігу F43.1., що ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.
Вищезгаданий висновок ВЛК ґрунтується на довідці про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №5874 від 24.02.2024 згідно з якою, позивач у період з 03.03.2023 по 10.03.2023 року перебував у районі проведення бойових дій та брав безпосередню участь у заходах з відсічі та стримування збройної агресії російської федерації. 
Тож, матеріалами справи підтверджено, що діагноз позивача «Посттравматичний стресовий розлад з помірно вираженою симптоматикою та стабільним типом перебігу F43.1.» розвинувся і почав прогресувати на фоні отримання 10.03.2023 травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, тобто є тяжким наслідком травми, а наслідок травми є частиною травми, а не лише окремим захворюванням. Тому розглядати зазначений діагноз як самостійний наслідок участі в бойових діях, не пов`язаний із пораненням, є необґрунтовано. 
Колегія суддів також звертає увагу на те, що формулювання пункту 1 Постанови KMУ № 168 «у зв`язку з пораненням (контузією травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини» охоплює не лише безпосереднє лікування самої травми, але й лікування її наслідків, включаючи захворювання, що виникли внаслідок травми. Інше тлумачення позбавляло б військовослужбовців права на додаткову винагороду у випадках, коли первинна травма не потребує тривалого стаціонарного лікування, але спричиняє хронічні захворювання, що потребують повторних госпіталізацій. 
Оскільки висновком ВЛК підтверджено прямий зв`язок травми із захистом Батьківщини, а захворювання та стаціонарне лікування є прямим наслідком цієї травми, підстава для виплати додаткової збільшеної винагороди відповідно до Постанови КМУ № 168 зберігається протягом усього періоду лікування - адже особа перебуває на стаціонарному лікуванні саме у зв 'язку з тією самою травмою, що підтверджена висновком ВЛК. Переривати виплату чи відмовляти в ній лише через те, що поточий медичний діагноз формулюється як «захворювання», а не «травма» є формальним підходом, що суперечить cуті норми, адже причинно-наслідковий зв`язок з травмою пов`язаною із захистом Батьківщини не перервався та встановлений постановою ВЛК. 
Отже лікування захворювань які виникли як наслідок поранення (контузії, травми, каліцтва) пов`язаного із захистом Батьківщини є лікуванням наслідків такого поранення. 
Аналогічний правовий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 19.03.2026 у справі 600/367/24. 
Окрім того слід зазначити, що Постанова КМУ №168 не містить обмежень щодо конкретного виду діагнозу, що виник внаслідок поранення, травми, контузії або каліцтва, а лише вимагає встановлення: 1. причинного зв`язку такого стану із захистом Батьківщини; 2. факту перебування на стаціонарному лікуванні або у відпустці для лікування. Отже, підтверджений причинний зв`язок захворювання із захистом Батьківщини, встановлений ВЛК на підставі довідки про безпосередню участь у бойових діях саме у період з 03.03.2023 по 10.03.2023, в поєднанні з наявними документами про стаціонарне лікування, свідчить про наявність усіх передбачених Постановою КМУ №168 підстав для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн.. 
Таким чином, встановлений ВЛК причинний зв`язок захворювання "Посттравматичний стресовий розлад з помірно вираженою симптоматикою та стабільним типом перебігу F43.1."із захистом Батьківщини, у сукупності з довідкою про безпосередню участь у бойових діях у період з 03.03.2023 по 10.03.2023, довідкою про обставин травми (поранення, контузії, каліцтва) № 1643/7201 від 30.03.2024, та документально підтвердженим медичними виписками стаціонарним лікуванням позивача, свідчить про наявність усіх передбачених Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 правових підстав для нарахування та виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн за відповідні періоди лікування, а саме за періоди: з 27.02.2024 по 29.05.2024, з 05.06.2024 по 19.07.2024, 08.09.2024 по 04.11.2024. 
Як уже зазначалося вище, єдиний епізод безпосередньої участі у бойових діях, під час якого позивачем було отримано травму, є ключовим юридичним фактом, що зумовив подальше діагностування у позивача «Посттравматичний стресовий розлад з помірно вираженою симптоматикою та стабільним типом перебігу F43.1», про що свідчить висновок ВЛК №452 від 18.07.2024, у якому чітко зазначено, що захворювання має причинний зв`язок із захистом Батьківщини. 
Факт перебування позивача на стаціонарному лікуванні у зв`язку з вказаним діагнозом, що є наслідком отриманої травми під час безпосередньої участі у періоди з 03.03.2023 по 10.03.2023, також підтверджено наявними у справі медичними документами щодо таких періодів: з 27.02.2024 по 29.05.2024 – лікування у КНП «Клінічна лікарня “Психіатрія”»; з 05.06.2024 по 19.07.2024 – лікування у КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька»; з 08.09.2024 по 04.11.2024 – лікування у КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька». 
Колегія суддів наголошує на тому, що у розглядуваних правовідносинах беззаперечно підтверджено обидві ці умови: отримання травми під час єдиного епізоду безпосередньої участі у бойових діях (10.03.2023) та документально підтверджене перебування позивача на лікуванні у зв`язку з отриманою травмою та діагностованим наслідком травми, зокрема «Посттравматичним стресовим розладом з симптоматикою та стабільним типом перебігу F43.1».
Враховуючи вищенаведені обставини справи, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що перебування позивача на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я у періоди: з 27.02.2024 по 29.05.2024, з 05.06.2024 по 19.07.2024 та з 08.09.2024 по 04.11.2024 у зв`язку із захворюванням із діагнозом “Посттравматичний стресовий розлад з помірно вираженою симптоматикою та стабільним типом перебігу F43.1” не було пов`язане із травмою одержаною 10.03.2023 під час захисту Батьківщини. 
Тому, являються обгрунтованими відповідні доводи апеляційної скарги позивача щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог щодо нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168, збільшену до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини за періоди: з 27.02.2024 по 29.05.2024, з 05.06.2024 по 19.07.2024, з 08.09.2024 по 04.11.2024. 

Відносно позовних вимог щодо нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168, збільшену до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини за періоди: з 02.08.2024 по 19.08.2024 та з 19.08.2024 по 06.09.2024, то суд апеляційної інстанції враховує наступне. 
Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, зокрема, у періоди з 02.08.2024 по 19.08.2024 та з 19.08.2024 по 06.09.2024 у КП “Волинський обласний госпіталь ветеранів війни” Волинської обласної ради з діагнозом: “наслідки вибухової травми (10.03.2023), закритої черепномозкової травми, струсу головного мозку, у вигляді енцефалопатії складного генезу (посттравматична і дисциркуляторна) ІІ стадія зі стійким цефалічним, вестибулоатактичним, церабрестенічним синдромами і двобічною пірамідною недостатністю з помірними порушеннями функцій центральної нервової системи “…”, про що свідчать виписки із медичної карти стаціонарного хворого від 19.08.2024 №3343 та від 06.09.2024 №3575 (а.с. 18 зв.-20). 
Матеріалами справи також підтверджено, що після звільнення з військової служби та виключення зі списків особового складу 15.01.2025 за вх. №1655/804-в у Військовій частині НОМЕР_1 зареєстровано рапорт позивача про нарахування та виплату додаткової винагороди у зв`язку з перебуванням на лікуванні після поранення за періоди з 27.02.2024 по 29.05.2024, з 05.06.2024 по 19.07.2024, з 02.08.2024 по 19.08.2024, з 19.08.2024 по 06.09.2024, з 08.09.2024 по 04.11.2024, до якого було долучено необхідну медичну документацію (а.с. 50). 
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.03.2025 №89 наказано випалити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн за період лікування з 02.08.2024 по 19.08.2024 та з 19.08.2024 по 06.09.2024 у зв`язку з отриманим пораненням; підстава: рапорт від 15.01.2025 за вх. №1655/804-в, копія довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 30.03.2024 №1643/7201, виписний епікриз КП “Волинський обласний госпіталь ветеранів війни” Волинської обласної ради від 19.08.2024 №3343 та від 06.09.2024 №3575 (а.с.47). 
Карткою особового рахунку працівника за 2025 рік підтверджено, що згідно вказаного вище наказу від 27.03.2025 №89 позивачу у березні 2025 року нараховано додаткову винагороду у розмірі 116774,19 грн та виплачено у розмірі 115022,58 грн (з урахуванням податків) (а.с. 49). 
Відтак, оскільки позивачу виплачено додаткову винагороду в розмірі 100000 грн пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, за період з 02.08.2024 по 19.08.2024 та з 19.08.2024 по 06.09.2024, тому позовні вимоги у відповідній частині задоволенню не підлягають. 
Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Таким чином, доводи апеляційної скарги позивача у відповідній частині є суттєвими, які спростовують висновки суду першої інстанції, а тому з урахуванням наведеного вище її належить задоволити частково. 
З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідно до статті 317 КАС України, рішення суду першої інстанції слід скасувати і прийняти нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог. 
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). 
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд 

постановив: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задоволити частково. 
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 липня 2025 року в адміністративній справі №140/3170/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії – скасувати і прийняти нову постанову. 
Позовні вимоги ОСОБА_1 – задоволити частково. 
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 “Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, у розмірі до 100000,00 гривень пропорційно дням перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні за періоди з 27.02.2024 по 29.05.2024, з 05.06.2024 по 19.07.2024, з 08.09.2024 по 04.11.2024. 
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, у розмірі до 100000,00 гривень пропорційно дням перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в періоди з 27.02.2024 по 29.05.2024, з 05.06.2024 по 19.07.2024, з 08.09.2024 по 04.11.2024. 
У задоволенні решта позовних вимог ОСОБА_1 – відмовити. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	В. О. Кушнір 	
 	 	З. М. Матковська