Справа № 725/2333/26 
Провадження № 2/715/645/26 

ЗАОЧНЕ РIШЕННЯ
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2026 року   селище Глибока 
Глибоцький районний суд Чернівецької області в складі: 
головуючого судді Маковійчук Ю.В.
секретар судового засідання Затолошна Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Комунального підприємства «Чернівецьке тролейбусне управління» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В :
Позивач КП «Чернівецьке тролейбусне управління» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, просив сягнути 45 500 гривень в рахунок заподіяної майнової шкоди.
Посилається на те, що відповідачку ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, зокрема, за те, що вона ухилилася від виконання батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого 25.04.2025 року біля 16:27 год. по АДРЕСА_1 остання раптово вибігла на проїзну частину де вдарилася в тролейбус, чим пошкодила переднє вітрове скло. 
Вказує на те, що внаслідок дій неповнолітньої ОСОБА_2 підприємству заподіяно збитки на суму 45 500 гривень. 
Представник позивача КП «Чернівецьке тролейбусне управління» в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує повністю та справу просив розглядати у його відсутності. 
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про причину своєї неявки суд не повідомила та не просила справу слуханням відкласти, відзиву на адресу суду від неї не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що постановою Чернівецького районного суду м. Чернівці від 10.07.2025 року у справі №725/6063/25 ОСОБА_1 на підставі ст. 22 КУпАП звільнено від адміністративної відповідальності, оголошено усне зауваження.
Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого 25.04.2025 року біля 16:27 год. перебуваючи по АДРЕСА_1 остання раптово вибігла на проїзну частину, де вдарилася в тролейбус , чим пошкодила праве переднє вітрове скло.
Відповідно до договору про закупівлю N? 289/05 від 14 травня 2025 року позивач придбав вітрове скло у ТОВ «АВТО ПРОФІ Ю.А.» на суму 31 500 грн. з ПДВ, що також підтверджується видатковою накладною N? 274 від 21 травня 2025 року. 
Відповідно до договору про закупівлю N? 340/05 від 03 червня 2025 року позивач уклав договір з ФОП ОСОБА_3 , щодо заміни вітрового скла на суму 14 000 грн. без ПДВ, також підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) N? AA-0000 від 03 червня 2025 року. 
Тобто, судом встановлено, що позивачу Комунальному підприємству «Чернівецьке тролейбусне управління» було завдано збиток на загальну суму 45 500 грн.
Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
У відповідність ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Проаналізувавши вищевказану норму чинного законодавства, суд вважає, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.
У ч. 3 ст. 1179 ЦК України закріплено, що обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.
Таким чином, враховуючи те, що винними діями неповнолітньої ОСОБА_2 майну позивача завдано матеріального збитку, й те, що постановою суду її мати – ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, тобто вину доведено, шкода не відшкодована, суд вважає за необхідне стягнути із останньої майнову шкоду у розмірі 45500 грн.
Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фінансовому розмірі.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року становить 3328,00 гривень.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Нормою ч. 3 ст. 4 цього ж закону передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Тобто позивач мав сплатити за подання позову судовий збір в розмірі 2422,40 грн., тому саме цю сумі судового збору необхідно стягнути з відповідачки.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 19, 76-81, 259, 264-265, 273, ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Позов Комунального підприємства «Чернівецьке тролейбусне управління» до ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шо проживає по АДРЕСА_2 на користь Комунального підприємства «Чернівецьке тролейбусне управління», ЄДРПУО 03328907 45 500 (сорок п`ять тисяч п`ятсот) гривень у відшкодування шкоди та витрати зі сплати судового збору у сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя