ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/1116/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Сороки Ю.Ю.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії щодо відмови здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 01.08.2017 по 05.09.2017 з урахуванням в складі грошового забезпечення з якого вона обраховуються індексації грошового забезпечення. 
Зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 01.08.2017 по 05.09.2017 з урахуванням в складі грошового забезпечення з якого вона обраховуються індексації грошового забезпечення, та раніше нарахованих сум. 
Визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та наданні до ІНФОРМАЦІЯ_1 оновленої довідки про розмір щомісячної додаткової грошової винагороди за останні 24 місяці підряд перед місяцем звільнення з військової служби, які належать йому за час проходження військової служби з врахуванням правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №569/19058/17 для проведення перерахунку пенсії з 29.09.2017.
Зобов`язання військової частини НОМЕР_1 оформити та подати до ІНФОРМАЦІЯ_1 оновлену довідку про розмір щомісячної додаткової грошової винагороди ОСОБА_1 в сумі 163834,05 грн., за останні 24 місяці підряд перед місяцем звільнення з військової служби з врахуванням правових висновків викладених у постанові Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №569/19058/17, для проведення перерахунку пенсії з 29.09.2017.
В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він у період з 15.11.2013 по 28.09.2017 проходив військову службу з у військовій частині НОМЕР_2 . З 01.01.2020 в/ч НОМЕР_2 виключена з мережі розпорядників бюджетних коштів та зарахована на фінансове забезпечення до в/ч НОМЕР_1 на підставі наказу Командувача військ оперативного командування “ ІНФОРМАЦІЯ_2 ” від 28.12.2019 №821.
Вказує, що на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 по справі №460/9455/24, яке набрало законної сили 19.12.2025 відповідач нарахував позивачу щомісячну додаткову грошову винагороду за період з 01.08.2017 по 05.09.2017 (місячний розмір якої без урахування індексації складає в сумі 4400,18 грн.). Заявою від 20.12.2025 пунктом 4 позивач просив здійснити перерахунок та виплату щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 01.08.2017 по 05.09.2017 з урахуванням в складі грошового забезпечення з якого вона обраховуються індексації грошового забезпечення, яка отримана позивачем за останньою штатною посадою. Проте, листом від 23.01.2026 №34/123 військова частина НОМЕР_1 відмовила йому у перерахунку щомісячної додаткової грошової винагороди, оскільки на думку в/ч НОМЕР_1 індексація грошового забезпечення не є складовою грошового забезпечення. 
Позивач з таким діям відповідача не погоджується, що й стало причиною його звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 30.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
У відзиві від 20.02.2026 на позовну заяву представник відповідача позовних вимог ОСОБА_1 не визнав та просив у їх задоволенні відмовити повністю. В обґрунтування такої позиції зазначив, що індексація грошового забезпечення позивача за визначений ним період нарахована та виплачена за судовими рішеннями. 
Як стверджує відповідач щомісячна додаткова грошова винагорода є складовою грошового забезпечення, а індексації підлягає грошове забезпечення в цілому, а не кожна окрема складова цього грошового забезпечення.
Звертає увагу суду, що всі рішення Верховного Суду, на які посилається в позові позивач, не містять правових висновків щодо перерахунку щомісячної додаткової грошової винагороди з огляду на раніше проіндексоване грошове забезпечення. 
21.02.2026 позивачем подано письмову відповідь на відзив у якому підтримав обгрунтування позовних вимог, викладених у позовній заяві. Зазначив, що місячне грошове забезпечення позивача складалось із наступних складових грошового забезпечення: оклад за військовим званням; посадовий оклад; надбавка за вислугу років; надбавка за роботу з таємними документами; надбавка за особливості проходження військової служби; премія; індексація грошового забезпечення. Такий новий додатковий вид грошового забезпечення, як щомісячна додаткова грошова винагорода, установлений пізніше постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889. 
Як наслідок, оскільки військова частина НОМЕР_1 здійснювала нарахування та виплату щомісячної додаткової грошової винагороди позивачу без урахування сум індексації до розрахунку таких виплат, просить суд ухвалити рішення про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок щомісячної додаткової грошової винагороди позивача за спірний період.
Враховуючи вимоги статті 262 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.
Позивач ОСОБА_1 у період з 15.11.2013 по 28.09.2017 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .
Наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 13.09.2017 №318 позивача звільнено з військової служби за станом здоров`я. 
Наказом командувача військ оперативного командування “ ІНФОРМАЦІЯ_2 ” від 21.09.2017 №215, з 28.09.2017 підполковника ОСОБА_1 виключено із списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення й направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26.09.2022 у справі №460/19560/22, яке набрало законної сили 20.03.2023 зобов`язано здійснити перерахунок та виплату позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.09.2017 із застосуванням базового місяця січня 2008 року, тобто по день виключення позивача зі списків частини.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2025 у справі №460/9455/24 встановлено право позивача на нарахування та виплату щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 01.08.2017 по 05.09.2017.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12.03.2025 та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2025 у справі №140/201/25 встановлено право позивача на перерахунок щомісячної додаткової грошової винагороди з урахуванням в складі грошового забезпечення з якого вона обраховуються індексації грошового забезпечення.
На виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 по справі №460/9455/24, яке набрало законної сили 19.12.2025 відповідач нарахував позивачу щомісячну додаткову грошову винагороду за період з 01.08.2017 по 05.09.2017 (місячний розмір якої без урахування індексації складає в сумі 4400,18 грн). 
20.12.2025 позивач подав відповідачу заяву, у якій просив здійснити перерахунок та виплату щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 01.08.2017 по 05.09.2017 з урахуванням в складі грошового забезпечення з якого вона обраховуються індексації грошового забезпечення, яка отримана позивачем за останньою штатною посадою. 
Проте, відповідач листом від 23.01.2026 №34/123 відмовив у здійсненні вказаного перерахунку.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (далі - Закон №2011-ХІІ) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” №2232-XII від 25.03.92 (далі - Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Частиною першою статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частинами другою та третьою статті 9 Закону №2011-XII встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Абзацами першим та другим частини четвертої вказаної статті встановлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 “Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (чинної до 28.02.2018) було установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Інструкція №260), якою визначено порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
Згідно із пункту 1.2. вказаної Інструкції грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Розміри посадових окладів, окладів за військовими званнями, додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців установлюються відповідно до чинного законодавства.
Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 №161, для військовослужбовців установлена щомісячна додаткова грошова винагорода.
Зокрема, пунктом 2 частини першої вказаної постанови установлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Збройних Сил України (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
На виконання Постанови КМУ №889 від 22.09.2010 наказом Міністра оборони від 15.11.2010 за №595 затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних сил України (далі - Інструкція №595), яка відповідно до пункту 1 визначає порядок та умови виплати особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці), які займають посади в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), щомісячної додаткової грошової винагороди (далі - винагорода).
Інструкція №595 втратила чинність на підставі Наказу Міністерства оборони України від 24.10.2016 за №550, яким затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України (далі за текстом - Інструкція №550), відповідно до пункту 1 якої Інструкція визначає порядок та умови виплати особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці), які займають посади в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), щомісячної додаткової грошової винагороди (далі - винагорода).
Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Інструкції №550 виплата винагороди здійснюється в таких розмірах на місяць: військовослужбовцям (крім зазначених у підпункті 1 цього пункту) до 60 відсотків місячного грошового забезпечення.
Як встановлено судом та підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_1 №34/122 від 23.01.2026 (а.с.13), за серпень-вересень 2017 року, ОСОБА_1 виплачено додаткову грошову винагороду. 
Спірним питанням в межах даної справи є включення до складу грошового забезпечення, з якого обраховується щомісячна додаткова грошова винагорода, індексації грошового забезпечення.
З даного приводу суд зауважує, що у постанові від 06.02.2019 в справі №522/2738/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що згідно з частинами 2, 3 статті 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
За приписами статті 18 Закону України від 05.10.2000 №2017-III “Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії” (далі - Закон №2017-III) законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
За змістом статті 19 Закону №2017-III державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Конституційний Суд України у Рішенні від 15.10.2013 №9-рп/2013 наголосив, що винагорода за виконану працівником роботу є джерелом його існування та має забезпечувати для нього достатній, гідний життєвий рівень. Це визначає обов`язок держави створювати належні умови для реалізації громадянами права на працю, оптимізації балансу інтересів сторін трудових відносин, зокрема, шляхом державного регулювання оплати праці. Держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини 6 статті 95 КЗпП України, статей 33, 34 Закону України “Про оплату праці” такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.
На підставі аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 №1282-XII “Про індексацію грошових доходів населення” (далі - Закон №1282-XII).
Відповідно до статті 1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно з положеннями статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 6 Закону №1282-XII).
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення.
Згідно з пунктом 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Отже, відповідно до законодавчого визначення, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
При вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону №2017-ІІІ, Закону №1282-ХІІ та Порядку №1078.
Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців, з якого здійснюється, зокрема, обрахунок грошової допомоги на оздоровлення.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №638/9697/17, від 11.12.2019 у справі №638/5794/17, від 19.03.2020 у справі №820/5286/17, від 29.04.2020 у справі №240/10130/19, від 21.12.2021 у справі №820/3423/18, від 30.11.2023 у справі №380/21619/21.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, розрахунок щомісячної додаткової грошової винагороди ОСОБА_1 за період з 01.08.2017 по 05.09.2017 проведено без включення до складу грошового забезпечення сум індексації.
Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та зазначених вище висновків Верховного Суду, суд зазначає, що індексація грошового забезпечення, як його складова, має враховуватись при нарахуванні щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889.
За таких обставин, виплачуючи позивачу щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою №889 у період з 01.08.2017 по 05.09.2017, без врахування у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення, відповідач порушив право позивача на отримання належної заробітної плати.
Підсумовуючи вищенаведене, суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату позивачу щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 “Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій” за період з 01.08.2017 по 05.09.2017, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати індексації грошового забезпечення та вже виплачених сум.
Водночас, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем відмовлено позивачу у підготовці та наданні до ІНФОРМАЦІЯ_1 оновленої довідки про розмір щомісячної додаткової грошової винагороди за останні 24 місяці підряд перед місяцем звільнення з військової служби, які належать йому за час проходження військової служби з врахуванням правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №569/19058/17 для проведення перерахунку пенсії з 29.09.2017, а тому дана вимога, з огляду на обставини справи, підлягає частковому задоволенню шляхом зобов`язання військову частину НОМЕР_1 оформити та подати до ІНФОРМАЦІЯ_1 оновлену довідку про розмір щомісячної додаткової грошової винагороди ОСОБА_1 , за останні 24 місяці підряд перед місяцем звільнення з військової служби з врахуванням правових висновків викладених у постанові Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №569/19058/17, для проведення перерахунку пенсії з 29.09.2017.
При цьому, визначення розміру щомісячної додаткової грошової винагороди, яка має відображатися у довідці належить до виключних повноважень відповідача.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач не надано суду належних доказів правомірності своїх дій. 
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню частково.
Керуючись статтями 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 01.08.2017 по 05.09.2017 з урахуванням в складі грошового забезпечення з якого вона обраховуються індексації грошового забезпечення. 
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 01.08.2017 по 05.09.2017 з урахуванням в складі грошового забезпечення з якого вона обраховуються індексації грошового забезпечення, та раніше нарахованих сум.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та наданні до ІНФОРМАЦІЯ_1 оновленої довідки про розмір щомісячної додаткової грошової винагороди за останні 24 місяці підряд перед місяцем звільнення з військової служби, які належать йому за час проходження військової служби з врахуванням правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №569/19058/17 для проведення перерахунку пенсії з 29.09.2017.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 оформити та подати до ІНФОРМАЦІЯ_1 оновлену довідку про розмір щомісячної додаткової грошової винагороди ОСОБА_1 , за останні 24 місяці підряд перед місяцем звільнення з військової служби з врахуванням правових висновків викладених у постанові Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №569/19058/17, для проведення перерахунку пенсії з 29.09.2017.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, від мови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).
Відповідач: військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Суддя Ю.Ю. Сорока