Справа № 138/1041/26
Провадження №:2-а/138/30/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.06.2026          м. Могилів-Подільський
Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в особі головуючого судді Київської Т.Б., розглянувши в письмовому провадженні без виклику сторін матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що постановою поліцейського відділення поліції №5 Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області старшим сержантом поліції Даньковським В.А. серії ЕНА №6897304 від 24.04.2026 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 510,00 грн. за ч.2 ст.122 КУпАП. Підставою притягнення до відповідальності стало те, зокрема, що позивач 24.03.2026 о 12 год. 05 хв в м.Городок Хмельницької області по вул.Грушевського, 45, керуючи транспортним засобом «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті ліворуч, чим порушив вимоги п.9.2 «б» ПДР України. Вказану постанову вважає незаконною та такою, що порушує його права. Перед здійсненням маневру на вказаному автомобілі, а саме повороті ліворуч, позивач завчасно ввімкнув покажчик лівого повороту згідно правил дорожнього руху, що зафіксовано на камері відеоспостереження, яка встановлена у службовому автомобілі працівника поліції. При перегляді разом з поліцейським зазначеного відеозапису було чітко видно, що лівий покажчик повороту було ввімкнено. Не зважаючи на викладене, працівником поліції було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Крім того, позивача згодом повторно було притягнуто до відповідальності за це ж саме правопорушення шляхом винесення ще однієї постанови серії №6897100 від 24.03.2026.
Враховуючи викладене вище, позивач просить суд скасувати постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №6897304 від 24.03.2026 та серії ЕНА №6897100 від 24.03.2026 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 06.04.2026 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20.04.2026 було відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, витребувано у відповідача матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП.
Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03.06.2026 витребувано у відповідача докази.
Позивач належним чином повідомлений про розгляд даної адміністративної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавав.
Відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної адміністративної справи в порядку спрощеного позовного провадження шляхом отримання копії ухвали суду від 20.04.2026 про відкриття провадження у справі (разом з ухвалою суду від 23.04.2026 про виправлення описки у даті ухвали суду про відкриття провадження у справі) та витребування матеріалів адміністративної справи. Вказаною ухвалою відповідачу встановлено строк на подання відзиву на позов, а саме 10 днів з дня отримання копії ухвали суду. Копію ухвали суду від 20.04.2026 отримано відповідачем ще 20.04.2026. Разом з тим, відзив на позов надійшов до суду лише 08.06.2026. При цьому, будь-якого обгрунтування поважності причин пропуску строку на подання відзиву на позову, відповідачем не зазначено та клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку у ньому відсутнє, а тому відзив на позов судом до уваги не приймається.
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі, зокрема, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Так, 24.03.2026 відносного позивача було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6897304. Зі змісту вказаної постанови слідує, що суть правопорушення полягає у тому, що 24.03.2026 о 12 год. 05 хв. у м.Городок по вул.Грушевського, 45 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті ліворуч, чим порушив п.9.2 б ПДР України, порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом. За вказане правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 510,00 грн.
Крім того, в матеріалах справи наявна постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6897100. Зі змісту вказаної постанови слідує, що суть правопорушення полягає у тому, що 24.03.2026 о 12 год. 05 хв. у м.Городок по вул.Грушевського, 45 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті ліворуч, чим порушив п.9.2 б ПДР України, порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом. За вказане правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 510,00 грн.
Позивач заперечуючи проти законності вказаної вище постанови зазначив, що перед здійсненням маневру на вказаному автомобілі, а саме повороті ліворуч, він завчасно ввімкнув покажчик лівого повороту згідно правил дорожнього руху, що зафіксовано на камері відеоспостереження, яка встановлена у службовому автомобілі працівника поліції. При перегляді разом з поліцейським зазначеного відеозапису було чітко видно, що лівий покажчик повороту було ввімкнено. Не зважаючи на викладене, працівником поліції було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно до ч. 1 cт. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Колегія суддів зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення. Також надано суду відеозапис із бодікамери інспектора поліції.
Частиною 1 ст. 9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі - ПДР).
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Оскаржуваною постановою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП за порушення п.9.2 «б» ПДР України.
Відповідно п.9.2 «б» ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.
Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
Пунктом 1 ст.247 КУпАП врегульовано, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Так, з наданого до суду запису з відеореєстратора зі службового автомобілля працівників поліції слідує, що позивач рухався своїм транспортним засобом з ввімкненим покажчиком повороту спочатку вправо, однак при зміні руху наліво на відео зафіксовано миготіння лівої задньої фари, однак через якість відео неможливо достеменно встановити саме миготіння покажчика повороту. Разом з тим, коли авто поліції вирівнялось разом з автомобілем позивача, то чітко видно наявність ввімкненого покажчика повороту ліворуч. 
Процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень процесуального законодавства покладено на відповідача, як на суб`єкта владних повноважень. Відповідачем не надано доказів, які б свідчили про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності, зважаючи на дослідженні матеріали справи.
Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.
Отже, законодавчо встановлено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується. Тобто, повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує.
Процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень чинного на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень (вказана правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, від 15.11.2018 у справі №524/5536/17, від 17.07.2019 у справі №295/3099/17 та від 27.02.2020 у справі №344/4629/16-а).
У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
На переконання суду, за відсутності доказів, які б свідчили про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, в порушення зазначених вище вимог законодавства щодо обов`язку доказування правомірності своїх дій з приводу складання постанови по справі про адміністративне правопорушення, не було надано суду достовірних доказів, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, та які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за обставини відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
У силу п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи наведене вище, суд приходить до переконання, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6897304 від 24.03.2026 слід скасувати, а провадження в справі закрити.
Щодо вимоги позивач про скасування постанови серії ЕНА №6897100 від 24.03.2026 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, то суд звертає увагу на те, що позивач не надано суду копії оскаржуваної постанови та така відсутня в матеріалах адміністративної справи, які були надані відповідачем. 
Тобто, в матеріалах адміністративного позову відсутня оскаржувана постанова, що позбавляє суд можливості встановити її зміст та як наслідок перевірити її законність чи взагалі наявність такої.
Зважаючи на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме постанову серії ЕНА №6897304 від 24.03.2026 слід скасувати у зв`язку з недоведеність відповідачем належними та допустимим доказами наявність складу адміністративного правопорушення у діях позивача, а у задоволенні позовних вимог в частині скасування постанови ЕНА №6897100 від 24.03.2026 слід відмовити у зв`язку не наданням позивачем доказів на підтвердження її постановлення.
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
На підставі ст. 62 Конституції України, ст. 210, 245, 251, 252, 258, 268, 280, 283 КУпАП, ст. 2,4, 9, 72, 73, 77, 78, 79, 90, 139, 246, 255, 286 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6897304 від 24.03.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч2. ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн.
Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.
В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Стягнути з Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 гривень 60 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Головне управління Національної поліції у Хмельницькій області, Код ЄДРПОУ 40108824, місцезнаходження: вул.Зарічанська, 7, м.Хмельницький Хмельницької області, 21050.
Суддя:              Т.Б.Київська