номер провадження справи 17/31/26

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2026 Справа № 908/339/26
м. Запоріжжя 

Господарський суд Запорізької області у складі судді Корсуна В.Л., при секретарі судового засідання Станіщуку Д.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 908/339/26

за позовною заявою: військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 
до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю “Проектно-будівельна компанія “АКВІ БУД”, 69063, м. Запоріжжя, вул. Поштова, буд. 27/29, кабінет 49
про стягнення 313 083,64 грн

У судовому засіданні приймали участь:
від позивача: Сергеєва Г.О., наказ від 10.06.25 № 19 (в режимі в/конференції)
від відповідача: Гріщенко А.О., ордер серія АР № 1205322 від 01.11.24

СУТЬ СПОРУ:

12.02.26 до Господарського суду Запорізької області в системі “Електронний суд” надійшла позовна заява за вих. від 12.02.26 № 22/142-205 військової частини НОМЕР_1 до товариства з обмеженою відповідальністю “Проектно-будівельна компанія “АКВІ БУД” (надалі ТОВ “ПБК “АКВІ БУД”) про стягнення неустойки за договором підряду на будівництво фортифікаційних споруд від 24.03.25 № 172/4Д у розмірі 313 083,64 грн, а саме: 102 354,27 грн пені та 210 729,37 грн штрафу.
13.02.26 автоматизованою системою документообігу Господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу № 908/339/26 передано на розгляд судді Корсуну В.Л.
Ухвалою від 18.02.26 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у господарській справі № 908/339/26 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) учасників справи. 
05.03.26 до суду в системі “Електронний суд” надійшов відзив за вих. від 05.03.26 (зареєстровано канцелярією суду та передано судді 06.03.26), в якому представник відповідача заперечує проти позову та просить суд відмовити позивачу в задоволені позовних вимог в повному обсязі.
06.03.26 до суду в системі “Електронний суд” надійшла відповідь за вих. від 06.03.26 на відзив (зареєстровано канцелярією суду та передано судді 09.03.26), в якій представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
15.03.26 до суду в системі “Електронний суд” надійшло клопотання за вих. від 15.03.26 (зареєстровано в канцелярії суду та передано судді 16.03.26), в якому представник відповідача просить суд:
- поновити пропущений строк для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін у справі № 908/339/26;
- розглянути справу № 908/339/26 за правилами загального позовного провадження. 
17.03.26 до суду в системі “Електронний суд” надійшло клопотання за вих. від 17.03.26 про долучення доказів (зареєстровано канцелярією суду та передано судді 18.03.26), в якому представник відповідача просить суд долучити до матеріалів справи № 908/339/26 як доказ висновок Рівненської торгово-промислової палати від 10.03.26 № 56.01/86.
Ухвалою від 18.03.26 судом призначено розгляд справи № 908/339/26 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання на 14.04.26 о 10 год. 30 хв.
22.03.26 до суду в системі “Електронний суд” від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив з проханням поновити відповідачу строк на подання заперечень та долучити їх до матеріалів судової справи № 908/339/26.
23.03.26 до суду в системі “Електронний суд” від представника позивача надійшла заява з проханням надати можливість приймати участь у судовому засіданні 14.04.26 о 10 год. 30 хв. та у всіх наступних судових засіданнях в режимі відеоконференції у справі № 908/339/26. 
Ухвалою від 24.03.26 судом задоволено частково заяву представника позивача (сформовану в системі “Електронний суд” 23.03.26) про участь у судовому засіданні 14.04.26 о 10 год. 30 хв. та у всіх наступних судових засіданнях в режимі відеоконференції у справі № 908/339/26. Вирішено забезпечити участь представника позивача у судовому засіданні, призначеному на 14.04.26 о 10 год. 30 хв. в режимі відеоконференції по справі № 908/339/26. В іншій частині заяви відмовлено.
09.04.26 до суду надійшла заява за вих. від 09.04.26 (зареєстровано канцелярією суду та передано судді 10.04.26), яка є фактично додатковими поясненнями, в якій (в яких) представник позивача надає пояснення по суті спору у справі № 908/339/26.
В засіданні 14.04.26 представник відповідача підтримала клопотання за вих. від 22.03.26 про поновлення строку на подання заперечень на відповідь на відзив, яке викладене в прохальній частині вказаних вище заперечень (проти якого заперечила представник позивача).
Розглянувши в засіданні 14.04.26 клопотання про поновлення строку на подання заперечень на відповідь на відзив, судом задоволено вказане клопотання з підстав викладених в ухвалі суду від 14.04.26.
У засіданні 14.04.26 судом прийнято до розгляду: відзив відповідача за вих. від 05.03.26 на позовну заяву, відповідь позивача за вих. від 06.03.26 на відзив, клопотання відповідача за вих. від 18.03.26 про долучення доказів, заперечення відповідача за вих. від 22.03.26 на відповідь на відзив та заяву позивача за вих. від 09.04.26 (яка по суті є додатковими поясненнями).
Крім того, в судовому засіданні 14.04.26 представник відповідача заявила усне клопотання про залишення без розгляду клопотання за вих. від 15.03.26 про поновлення пропущеного строку для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін у справі № 908/339/26 та розгляд справи № 908/339/26 за правилами загального позовного провадження. 
Судом задоволено вказане усне клопотання відповідача щодо залишення без розгляду клопотання за вих. від 15.03.26 про поновлення пропущеного строку для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін у справі № 908/339/26 та розгляд справи № 908/339/26 за правилами загального позовного провадження. 
У засіданні 14.04.26 представники сторін надали усні пояснення на питання суду (головуючого), які виникли в розгляді справи.
В судовому засіданні 14.04.26 судом оголошено перерву в розгляді справи на 20.04.26 об 11 год. 20 хв.
Представник позивача в засіданні 14.04.26 заявила усне клопотання про участь у судовому засіданні 20.04.26 об 11 год. 20 хв. в режимі відеоконференції.
Судом задоволено усне клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні 20.04.26 об 11 год. 20 хв. в режимі відеоконференції.
В засіданні 20.04.26 представники сторін надали усні пояснення на питання суду (головуючого), які виникли в розгляді справи № 908/339/26.
У судовому засіданні 20.04.26 завершено стадію з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами. 
З огляду на викладене, враховуючи положення ст. 219 ГПК України, 20.04.26 судом оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення та відкладено ухвалення та проголошення судового рішення на 27.04.26 об 11 год. 40 хв.
Представник позивача в засіданні 20.04.26 заявила усне клопотання про участь у судовому засіданні 27.04.26 об 11 год. 40 хв. в режимі відеоконференції.
Судом задоволено усне клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні 27.04.26 об 11 год. 40 хв. в режимі відеоконференції.
В засіданні 27.04.26, на підставі ст. 240 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення. 
Позивач, в особі уповноваженого представника, в судових засіданнях заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві за вих. від 12.02.26 № 22/142-205, у відповіді за вих. від 06.03.26 на відзив та у заяві за вих. від 09.04.26, яка по суті є додатковими поясненнями. Просила суд стягнути з відповідача неустойку за договором підряду на будівництво фортифікаційних споруд від 24.03.25 № 172/4Д у розмірі 313 083,64 грн, а саме: 102 354,27 грн пені та 210 729,37 грн штрафу.
Відповідач, в особі уповноваженого представника, в судових засіданнях заперечила проти позовних вимог з підстав викладених у відзиві за вих. від 05.03.26 на позовну заяву та у запереченні за вих. від 22.03.26 на відповідь на відзив. Просила суд відмовити позивачу в задоволені позовних вимог на підставі форс-мажорних обставин. 
З урахуванням дії режиму воєнного стану, повітряними тривогами в м. Запоріжжі, а також наявними випадками відключеннями будівлі суду від електропостачання, в Господарському суді Запорізької області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. Відтак, з метою забезпечення учасників справи правом на належний судовий захист, справу розглянуто у розумні строки враховуючи вищевказані обставини та факти. 
Крім того, судом враховано, що:
- у відповідності до ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається; 
- станом на час прийняття та підписання процесуального рішення у цій справі по суті спору бойові дії ведуться на певній частині території Запорізької області, а не в місті Запоріжжя; 
- прийом документів Господарським судом Запорізької області здійснюється в паперовому та електронному вигляді; 
- сторони та третя особа по справі користуючись правами визначеними ст. ст. 42, 46 ГПК України, вправі клопотати та подавати заяви у справі як в паперовому, так і в електронному вигляді. 
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення уповноважених представників сторін, суд 
ВСТАНОВИВ: 

Наказом Міністерства оборони України від 24.02.25 № 139 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07.03.25 № 371/43777) затверджено Порядок прийняття-передачі військових інженерно-технічних і фортифікаційних споруд у тимчасове користування підрозділами сил оборони, їх утримання та обслуговування.
Згідно із визначенням, наданим у вказаному наказі, військові інженерно-технічні і фортифікаційні споруди (далі фортифікаційні споруди) – це споруди, до яких належить комплекс польової, довгострокової фортифікації (бліндажі, укриття для особового складу, перекриті щілини, траншеї, вогневі споруди, вогневі позиції, елементи антидронового захисту, укриття для техніки, місця ведення вогню для техніки, командно-спостережні пункти, тощо). 
У зв`язку з викладеним, суд виходить з того, що фортифікаційні споруди, це споруди, наявність яких надає можливість захисникам держави Україна на відповідному рубежі оборони мати бліндажі, укриття для особового складу захисників Вітчизни, утримувати вогневі позиції, а також місця для ведення вогню для техніки, за допомогою якої (техніки) не лише наносити вогневе враження по живій силі та техніці противника, а й із максимальною користю забезпечувати свій захист від засобів враження збройних формувань російської федерації, які не припиняють дій та не полишають намірів і спроб щодо незаконного заволодіння певною територією суверенної та незалежної держави Україна.
І наявність своєчасно виконаних будівельних робіт по тому чи іншому об`єкту фортифікаційних споруд (до яких, у даному випадку об`єктів) відноситься і фортифікаційна споруда (Об`єкт) за договором підряду від 24.03.25 № 172/4Д) які (ка) надають (є) змогу захисникам держави Україна меншою мірою наражати себе, своє здоров`я та життя вогневому враженню з боку військових формувань російської федерації та, як наслідок, … пришвидшувати перемогу держави Україна над агресором у війні за свою незалежність. 
24.03.25 між товариством з обмеженою відповідальністю “Проектно-будівельна компанія “АКВІ БУД” (Підрядник) та військовою частиною НОМЕР_1 (Замовник) укладено договір підряду на будівництво фортифікаційних споруд № 172/4Д (Договір).
У відповідності до пунктів 1.1. Договору, в порядку, строки та на умовах, визначених цим Договором, Замовник доручає, а Підрядник зобов`язується на свій ризик, власними силами виконати Роботи з розробки проектно-кошторисної документації та виконання будівельних робіт по об`єкту: «Нове будівництво фортифікаційних споруд опорного пункту № 379» (Об`єкт), а Замовник зобов`язується прийняти виконані на умовах Договору роботи та оплатити їх вартість. Код ДК 021:2015: 45220000-5 - Інженерні та будівельні роботи.
Склад та обсяги робіт можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків, відповідно до програми фінансування, що оформлюється додатковою угодою з відповідними додатками. Джерелом фінансування проведення робіт є Державний бюджет України (п. 1.2. Договору). 
Згідно із п. 1.3. Договору, власником результату виконаних робіт є Замовник.
Відповідно до п. 1.4. Договору, роботи виконуються за етапами:
І етап - Проектування: виконання вишукувальних робіт (інженерно-геодезичні та інженерно-геологічні вишукування), розроблення проектної документації стадії “Робочий проект” (у склад якого повинен входити Генеральний план), у т.ч. проходження експертизи з отриманням позитивного експертного звіту та передача Замовнику відповідно до Календарного графіку виконання робіт (додаток 4), що є невід`ємною частиною Договору.
ІІ етап - Будівельні роботи відповідно до Календарного графіку виконання робіт (додаток 4).
Пунктом 2.1. Договору (з урахуванням додаткової угоди № 2 від 12.11.25) сторони погодили, що вартість робіт по Договору визначена за Договірною ціною (Додаток № 1 до Додаткової угоди № 2 від 11.11.25 до договору на будівництво фортифікаційних споруд № 172/4Д від 24.03.25, складеною на підставі локальних кошторисів до неї) Додаток № 5/1-5/7 до Додаткової угоди № 2 від 11.11.25 до договору № 172/4Д від 24.03.25) і складає: 2 933 487,56 грн у т.ч. ПДВ 488 914,60 гри та є складовою частиною вартості робіт по Об`єкту в межах зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва Об`єкта.
Згідно із п. 3.1. Договору, строки виконання робіт за цим Договором визначені Календарним графіком виконання робіт (Додаток 4).
Відповідно до п. 3.2 Договору, Підрядник розпочинає виконання робіт згідно з Календарним графіком виконання робіт.
Пунктом 3.3. Договору визначено, що строки виконання робіт можуть змінюватись із внесенням відповідних змін у Договір у разі виникнення обставин непереборної сили (які засвідчуються відповідно до Розділу 14 Договору).
У відповідності до п. 3.4. Договору, після закінчення виконання робіт Підрядник письмово повідомляє про це Замовника. Датою закінчення робіт за договором вважається дата підписання акту готовності Об`єкту до експлуатації, складеного уповноваженими представниками Замовника разом із представниками Підрядника. 
Згідно із п. 3.5. Договору, Підрядник передає Замовнику (згідно з накладною):
- по І етапу: технічні звіти про вишукувальні роботи (інженерно-геодезичні та Інженерно-геологічні вишукування) у паперовому вигляді у двох примірниках та один примірник на електронному носії (повний комплект у форматі Portable Document Format (.pdf)); Проектну документацію стадії “Робочий проект” у паперовому вигляді у чотирьох, примірниках та одному примірнику на електронному носії (повний комплект у форматах Portable Document Format (.pdf), Microsoft office Word 2016 (.docs). Позитивний експертний звіт. Замовник протягом 10 календарних днів з дня отримання документації (за накладною) та Акту виконаних робіт зобов`язаний прийняти роботи шляхом підписання Акту виконаних робіт та направити його Виконавцю. У разі відмови від підписання Акту виконаних робіт Замовник у цей самий строк зобов`язаний направити Підряднику вмотивовану відмову від приймання проектної документації. 
Пунктом 4.3.7 Договору обумовлено забезпечення дотримання працівниками Підрядника сигналів повітряної тривоги під час виконання робіт: забезпечити сигнальним повідомленням повітряної тривоги на об`єктах виконання робіт/надання послуг; провести з працівниками інструктаж про дії під час повітряної тривоги; визначити місця перебування/можливі укриття для максимального убезпечення працівників під час повітряної тривоги. 
Відповідно до п. 4.4.3. Договору, Підрядник зобов`язаний виконувати, з використанням власних ресурсів та у встановлені строки, всі роботи, обумовлені Договором у відповідності із затвердженою проектно-кошторисною документацією, технічними вимогами, будівельними нормами і правилами та забезпечити завершення робіт і передачу Об`єкта за актом у визначений Договором строк (пункт 3.1 Договору).
Підрядник (п. 4.4.16. Договору) зобов`язаний завчасно, у письмовій формі, інформувати Замовника про можливе сповільнення або призупинення виконання робіт за незалежних від нього обставин (не менш ніж за 10 днів).
Пунктом 8.7 Договору на Підрядника покладається відповідальність за дотримання техніки безпеки, безпеки праці під час виконання робіт, санітарних та пожежних вимог визначених чинним законодавством та Договором.
У відповідності до умов п. 10.1. Договору, приймання та передача виконаних робіт здійснюються Сторонами поступово у міру завершення виконання видів робіт, їх частин, окремих конструктивних елементів тощо, шляхом підписання Сторонами Акта приймання виконаних будівельних робіт за формою № КБ-2в та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою № КБ-3.
Акт приймання виконаних будівельних робіт за формою № КБ-2в, акт здачі - приймання виконаних проектних робіт та Довідка про вартість виконаних будівельних робіт за формою № КБ-3 за виконані будівельні роботи оформлюються належним чином Підрядником у 2 примірниках і надаються для підписання Замовнику. Замовник повинен розглянути та підписати Акт приймання виконаних будівельних робіт за формою № КВ-2в та Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою № КБ-3 протягом 5 робочих днів з моменту одержання цих документів або письмово мотивувати відмову від прийняття робіт із зазначенням переліку зауважень та/або виявлених недоліків (дефектів) та строків їх усунення, при цьому визначений Замовником строк, є обов`язковим для Підрядника (п. 10.2. та п. 10.03. Договору).
Згідно із п. 10.4. Договору, прийняття виконаних робіт здійснюється Замовником за умови належного виконання робіт та надання Підрядником документів, що підтверджують якість матеріальних ресурсів, використаних під час виконання робіт (якщо наявність сертифікатів, протоколів, паспортів якості, тощо є обов`язковими згідно з чинним законодавством та іншої документації, щодо таких матеріалів). 
Відповідно до п. 11.1. Договору, розрахунки за виконані роботи з будівництва Об`єкту проводяться на підставі Актів приймання виконаних будівельних робіт за формою № КБ-2в та Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою № КБ-3, протягом 10 календарних днів після їх підписання (за умов надходження бюджетних коштів на рахунок Замовника) та надання Підрядником проміжного пакету документів, а саме: проміжних актів прихованих робіт затверджених інженером технічного нагляду. Після виконання Підрядником робіт з будівництва Замовник приймає виконану роботу та протягом 5 робочих днів з дати отримання пакету документів, підписує Акти приймання виконаних будівельних робіт за формою № КБ-2в та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою № КБ-3, якщо вони повністю відповідають об`ємам виконаних робіт на ділянці будівництва, в ін. випадку акти повертаються Підряднику для усунення зауважень та коригування.
Пунктами 13.1. та 13.2. Договору сторонами визначено, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за даним Договором, Сторони несуть відповідальність передбачену цим Договором та чинним законодавством України. Підрядник несе відповідальність за якість і строки виконання робіт по Об`єкту, якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини.
За порушення строків завершення будівництва по Договору, Підрядник сплачує Замовникові пеню у розмірі 0,1 % Договірної ціни, за кожен день такого прострочення, а за прострочення понад 30 днів з Підрядника додатково стягується штраф на користь Замовника у розмірі 7 % вказаної вартості (п. 13.5. Договору).
У відповідності до п. 13.7. Договору, штрафні санкції підлягають стягненню в повному обсязі незалежно від відшкодування збитків. Сплата штрафних санкцій не звільняє Сторону від виконання прийнятих на себе договірних зобов`язань.
Пунктом 13.9 Договору передбачено, що Підрядник несе повну відповідальність за невиконання, неналежне виконання або порушення ним вимог нормативно-правових актів з охорони праці, пожежної безпеки, виробничої санітарії та гігієни праці, у т.ч. за порушення, що спричинили нещасні випадки на виробництві, згідно з чинним законодавством.
Закінчення строку дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за порушення його умов (п. 13.12. Договору).
Відповідно до п. 13.13. Договору, Підрядник не несе відповідальності за порушення строків виконання Робіт за Договором, якщо таке порушення сталось не з його вини.
Сторони (п. 14.1. Договору) звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов цього Договору у разі виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). На час дії таких обставин жодна зі Сторін не буде нести відповідальність за повне або часткове невиконання взятих на себе за Договором обов`язків, якщо невиконання їх стало наслідком дії обставин непереборної сили. Обставинами непереборної сили визначаються техногенні аварії, стихійні лиха і природні явища, загальні страйки, війни і військові дії, повінь, терористичні акти тощо, які визнані компетентними органами офіційно; а також - обмеженість та неналежне бюджетне фінансування, рішення Уряду, введення законодавчих обмежень або прийняття законодавчих актів, що безпосередньо вплинули на належне виконання цього Договору, якщо їх неможливо було усунути діями Сторін.
Пунктом 14.2. Договору визначено, що Сторона, виконанню обов`язків якої перешкоджають форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), зобов`язана:
- не пізніше 5 (п`яти) робочих днів з моменту їх настання письмово повідомити про це іншу Сторону;
- протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту їх настання надати іншій Стороні належні підтвердні документи, видані компетентними (уповноваженими) органами. Повідомлення про настання форс-мажорних обставин має містити дані про час настання і характер обставин непереборної сили. Підтвердження обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) засвідчується відповідним документом компетентного (уповноваженого) органу згідно з чинним, законодавством із зазначенням у ньому строку дії цих обставин та обґрунтованого строку усунення їх наслідків. Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України (ТПП України) або регіональною торгово-промисловою палатою (регіональна ТПП) та інформація про внесення сертифікату до Реєстру сертифікатів про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), надана ТПП України. Сертифікат надається в межах строку повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за договором. 
Відповідно до п. 14.6. Договору, неповідомлення або несвоєчасне повідомлення другої Сторони Стороною, для якої стало неможливим виконання зобов`язань за Договором через настання обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), які звільняють її від відповідальності, позбавляє її права посилатися на ці обставини та вимагати зміни (перенесення) строку виконання своїх зобов`язань.
Сторони усвідомлюють, що даний Договір укладається під час дії в Україні правового режиму воєнного стану, а тому сам факт дії воєнного стану в Україні не буде вважатися обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами), крім випадків настання конкретних подій/обставин (окупація території агресором, де повинні вчинятися Сторонами дії на виконання умов Договору, знищення безпосередньо об`єктів Сторін тощо) під час дії правового режиму воєнного стану, що буде підтверджено документами, які надаються відповідним уповноваженим органом (п. 14.8. Договору).
Згідно із п. 17.2. Договору, Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін і діє до завершення воєнного стану оголошеного Указом Президента України від 24.02.22 № 64 “Про введення воєнного стану в Україні” (зі змінами), але не пізніше ніж до 31.12.25. У частині оплати – до повного виконання сторонами узятих на себе зобов`язань за цим Договором.
У відповідності до п. 18.2. Договору, усі повідомлення між Сторонами здійснюються в письмовій формі, направляються адресатові рекомендованим або цінним листом або вручаються під розписку.
Будь-які (п. 18.9. Договору) повідомлення, претензії, що направляються Сторонами у зв`язку з даним Договором, повинні надаватися належним чином відповідній Стороні виключно в письмовому (паперовому) вигляді. Сторони досягли згоди, що датою повідомлення належним чином Сторін одна одної є день отримання Стороною-адресатом за її адресою, що зазначена у реквізитах Сторін, поштового рекомендованого відправлення (факт отримання якого адресатом підтверджує відповідний документ від підприємства поштового зв`язку) або день вручення повідомлення (кур`єром чи особисто) уповноваженому представнику Сторони (що підтверджується відповідним підписом представника, який прийняв повідомлення).
Додатком № 4 до Договору визначено Календарний графік виконання робіт, яким визначено кінцеву дату виконання всіх робіт (два етапи) – 10.06.25.
Актом приймання-передачі об`єкта (будівельного майданчика) від 25.03.25, Замовник передав будівельний майданчик Підряднику для виконання робіт за договором підряду на будівництво фортифікаційних споруд від 24.03.25 № 172/4Д. 
Відповідно до Акту:
- від 01.06.25 № 1ПКД здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектно-кошторисної документації по об`єкту: «Нове будівництво фортифікаційних споруд опорного пункту № 379» за договором № 172/4Д від 24.03.25, відповідачем виконано роботи з розробки проектно-кошторисної документації по об`єкту у сумі 57 274,36 грн; 
- приймання виконаних будівельних робіт № 1 за липень 2025 року від 14.07.25, відповідачем завершено та передано замовнику будівельні роботи за договором підряду на будівництво фортифікаційних споруд від 24.03.25 № 172/4Д на загальну суму 2 864 213,20 грн;
- від 23.07.25 № 1А здачі-приймання виконаних робіт зі здійснення авторського нагляду за будівництво по об`єкту: «Нове будівництво фортифікаційних споруд опорного пункту № 379» за договором № 172/4Д від 24.03.25, відповідачем виконано роботи зі здійснення авторського нагляду за будівництвом по об`єкту у сумі 12 000,00 грн.
Загальна сума робіт за договором складає 2 933 487,56 грн. 
Згідно із платіжними дорученнями, позивачем сплачено відповідачу грошові кошти за виконані роботи згідно договору підряду на будівництво фортифікаційних споруд від 24.03.25 № 172/4Д на загальну суму 2 933 487,56 грн, а саме:
- від 27.06.25 № 797 на суму 57 274,36 грн;
- від 15.07.25 № 1287 на суму 2 864 213,20 грн;
- від 24.07.25 № 1432 на суму 12 000,00 грн.
У відповідності до акту готовності об`єкта до експлуатації від 17.11.25, будівельні роботи по об`єкту «Нове будівництво фортифікаційних споруд опорного пункту № 379» закінчено 14.07.25 та вважається готовим до експлуатації.
Як свідчить розділ ІІІ «Порядку дій працівників при отриманні сигналу «Повітряна тривога» Інструкції дій на будівельному майданчику для працівників ТОВ «ПБК «АКВІ БУД» під час оголошення сигналу «Повітряна тривога» (затв. директором ТОВ «ПБК «АКВІ БУД» від 21.03.25), слід:
- негайно припинити виконання робіт, знеструмити та зафіксувати обладнання, закрити інструмент (п. 3.1.);
- відключити електроприлади та механізми (за можливості швидко та безпечно) (п. 3.2.);
- повідомити колег, які можуть не чути сигналу (працівників у приміщеннях, кабінах техніки тощо) (п. 3.3.);
- організовано прямувати до визначеного укриття або найближчого безпечного місця (п 3.4.).
Листами за вих. від 14.05.25, 21.05.25, 22.05.25 та 07.06.25 ТОВ «ХАРКІВІР ІНС ГРУПП», ФОП Мехедок Г.В., ФОП Синєбок А.С., ТОВ «Темп авто групп», ТОВ «АЛЬЯНС СОМ» та ТОВ «Фундамент-Л» відповідно, попередили ТОВ «ПБК «АКВІ БУД» про відсутність технічної можливості для виконання перевезень за вказаним маршрутом в період травня-червня 2025 року з причин того, що точка розвантаження наближена до зони бойових дій.
Листом за вих. від 02.03.26 № 667/0/345-26 «Про розгляд запиту на інформацію» департамент цивільного захисту Дніпропетровської обласної державної адміністрації повідомив адвокату Анастасії Гріщенко, що відповідно до обліку, який веде департамент цивільного захисту, з 01 по 30 квітня 2025 р. в області обліковано 147 повітряних тривог загальною тривалістю 223 години 23 хвилини. З 01 травня 2025 р. повітряні тривоги у Дніпропетровській області оголошується диференційовано, по районах, в залежності від характеру повітряної небезпеки (облік оголошення тривоги ведеться окремо по кожному району). 
Листом за вих. від 02.03.26 № 0.42/07-04/573/0/101-26 «Про надання інформації» департамент з питань цивільного захисту, мобілізаційної та оборонної роботи Донецької обласної державної адміністрації повідомив адвоката Анастасію Гріщенко, що кількість включень сигналів «Повітряна тривога» на території Донецької області за період з 01.04.25 по 30.09.25 становить: квітень - 133 рази тривалістю 25 681 хвилина; травень - 114 разів тривалістю 29 948 хвилин; червень -123 рази тривалістю 31 186 хвилин; липень - 127 раз тривалістю 33 214 хвилин; серпень - 144 раз тривалістю 30 757 хвилин; вересень - 115 раз тривалістю 29 795 хвилин. Стосовно заходів з евакуації - 02.08.22 Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 679-р щодо проведення обов`язкової евакуації населення Донецької області, яким головам обласних державних адміністрацій (начальникам обласних військових адміністрацій) разом з Міністерством оборони, Міністерством розвитку громад та територій, Міністерством інфраструктури, Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, Міністерством внутрішніх справ, Національною поліцією, Державною службою з надзвичайних ситуацій та за участю Служби безпеки України, акціонерного товариства «Укрзалізниця» доручено організувати та провести обов`язкову евакуацію відповідно до Порядку проведення евакуації у разі загрози виникнення або виникнення надзвичайних ситуацій. 
Згідно із висновком про істотну зміну обставини Рівненської торгово-промислової палати за вих. від 12.03.26 № 56.01/86 (дослівно):
«Рівненська торгово-промислова палата розглянула заяву від 26.02.2026р. № 26/2-6/1 щодо підтвердження настання істотної зміни обставин за Договорами підряду №151/4Д від 24.03.2025, №152/4Д від 24.03.2025, №160/4Д від 24.03.2025, №163/4Д від 24.03.2025, №165/4Д від 24.03.2025, №167/4Д від 24.03.2025, №168/4Д від 24.03.2025, №169/4Д від 24.03.2025, №170/4Д від 24.03.2025, №171/4Д від 24.03.2025, №172/4Д від 24.03.2025, №173/4Д від 24.03.2025, №174/4Д від 24.03.2025, №175/4Д від 24.03.2025, №176/4Д від 24.03.2025, №177/4Д від 24.03.2025 (надалі-Договори) укладених між Військовою частиною НОМЕР_1 (надалі-Замовник) і ТОВ “ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ “АКВІ-БУД" (надалі-Підрядник), далі разом іменовані Сторони, та надає таку інформацію. …
… Виходячи з законодавчих положень про те, що до відносин, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності застосовуються відповідні положення Цивільного Кодексу України та інших законів, керуючись в тому числі правилами Міжнародної торгової палати по врегулюванню договірних відносин (ICC Pablikation No421 (Е) Force Majeure and Hardship), a також ст.652 ЦК України ст.ст.3,11 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», підтверджуємо настання істотної зміни обставин за Договорами підряду №151/4Д від 24.03.2025, №152/4Д від 24.03.2025, №160/4Д від 24.03.2025, №163/4Д від 24.03.2025, №165/4Д від 24.03.2025, №167/4Д від 24.03.2025, №168/4Д від 24.03.2025, №169/4Д від 24.03.2025, №170/4Д від 24.03.2025, №171/4Д від 24.03.2025, №172/4Д від 24.03.2025, №173/4Д від 24.03.2025, №174/4Д від 24.03.2025, №175/4Д від 24.03.2025, №176/4Д від 24.03.2025, №177/4Д від 24.03.2025 щодо зміни термінів виконання зобов`язань по договорах або їх розірвання у зв`язку із істотною зміною обставин для ТОВ «ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АКВІ БУД».».
Неналежне виконання відповідачем зобов`язання щодо виконання будівельних робіт у визначений Договором строк, стало підставою для звернення позивача до суду з вимогами до відповідача за захистом своїх порушених прав та інтересів.
Судом прийнято до уваги, що вказаний договір (з додатками та додатковими угодами до нього) в установленому законом порядку не оспорював ся та не визнавався недійсним. Доказів зворотнього жодною із сторін суду не надано. 
Оцінивши наявні у матеріалах справи документи (докази), суд дійшов висновку про наступне. 
Згідно із ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2).
Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1). У разі посилання учасника справи на невчинення ін. учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. У справах про невиконання боржником умов договору оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, якщо таке порушення може мати наслідком припинення права користування земельною ділянкою, що зазначена в аграрній ноті як місце вирощування, збирання, виробництва, переробки, зберігання та/або утримання майбутньої сільськогосподарської продукції, особа, яка передала в користування боржника за аграрною нотою таку земельну ділянку, повинна надати суду докази здійснення нею заходів досудового врегулювання спору, передбачених Законом України «Про аграрні ноти» (ч. 2). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3).
Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2).
Згідно із ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1). Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ч. 2).
Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).
Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч. 1). Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2).
У відповідності до вимог ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2). Суд надає оцінку (ч. 3) як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно із нормами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку), зокрема, є договори та інші правочини. 
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, ч. 1 ст. 16 ЦК України.
Договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).
Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Матеріали цієї справи свідчать, що між сторонами склались господарські правовідносини на підставі укладеного між ними договору підряду на будівництво фортифікаційних споруд від 24.03.25 № 172/4Д, який є договором будівельного підряду.
Відповідно до ст. 875 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.
Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Як вже зазначалось судом, згідно із п. 3.1. Договору, строки виконання робіт за цим Договором визначені Календарним графіком виконання робіт (Додаток 4).
Додатком № 4 до Договору визначено Календарний графік виконання робіт, яким визначено кінцеву дату виконання всіх робіт (два етапи) – 10.06.25.
Відповідно до Акту:
- від 01.06.25 № 1ПКД здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектно-кошторисної документації по об`єкту: «Нове будівництво фортифікаційних споруд опорного пункту № 379» за договором № 172/4Д від 24.03.25, відповідачем виконано роботи з розробки проектно-кошторисної документації по об`єкту у сумі 57 274,36 грн; 
- приймання виконаних будівельних робіт № 1 за липень 2025 року від 14.07.25, відповідачем завершено та передано замовнику будівельні роботи за договором підряду на будівництво фортифікаційних споруд від 24.03.25 № 172/4Д на загальну суму 2 864 213,20 грн;
- від 23.07.25 № 1А здачі-приймання виконаних робіт зі здійснення авторського нагляду за будівництво по об`єкту: «Нове будівництво фортифікаційних споруд опорного пункту № 379» за договором № 172/4Д від 24.03.25, відповідачем виконано роботи зі здійснення авторського нагляду за будівництвом по об`єкту у сумі 12 000,00 грн.
У відповідності до акту готовності об`єкта до експлуатації від 17.11.25, будівельні роботи по об`єкту «Нове будівництво фортифікаційних споруд опорного пункту № 379» закінчено 14.07.25 та вважається готовим до експлуатації. 
Статтею 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
На особу, яка допустила неналежне виконання зобов`язань, покладаються додаткові юридичні обов`язки, в т.ч. передбачені статтями 611, 625 ЦК України. 
Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). 
Відповідно до п. 13.5. наведеного в тексті цього рішення Договору, за порушення строків завершення будівництва по Договору, Підрядник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1 % Договірної ціни за кожен день такого прострочення, а за прострочення понад 30 днів з Підрядника додатково стягується штраф на користь Замовника у розмірі 7 % вказаної вартості. 
Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що позивачем правомірно заявлено позов щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій за договором на будівництво фортифікаційних споруд від 24.03.25 № 172/4Д. 
При цьому, суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі, якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних штрафних санкцій.
У відповідності до ст. ст. 546, 549 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частиною 2 ст. 551 ЦК України унормовано, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Верховний Суд України зазначив у постановах від 22.11.10 у справі № 14/80-09-2056 та від 20.12.10 у справі № 06/113-38, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені, штрафу, передбачених ч. 4 ст. 231 ГК України, можливо, оскільки суб`єкти господарських відносин при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов`язань встановленням договірної санкції за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань і пеня застосовується за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки за невиконання грошового зобов`язання. 
Отже, штрафні санкції у вигляді неустойки (штрафу, пені) застосовуються за допущене прострочення виконання не грошового зобов`язання, пов`язаного із обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій. 
Наявні матеріали цієї справи свідчать, що позивачем нараховано до стягнення 102 354,27 грн пені та 210 729,37 грн штрафу за порушення терміну виконання робіт щодо будівництва об`єкту, що відповідає чинному законодавству України та умовам цього договору.
Перевіривши виконані позивачем та заявлені до стягнення розрахунки пені та штрафу судом визнано їх такими, що виконано не зовсім вірно. Так, зокрема: 
- пунктом 2.1. Договору (з урахуванням додаткової угоди № 2 від 12.11.25) сторони погодили, що вартість робіт по Договору визначена за Договірною ціною (Додаток № 1 до Додаткової угоди № 2 від 11.11.25 до договору на будівництво фортифікаційних споруд № 172/4Д від 24.03.25, складеною на підставі локальних кошторисів до неї) Додаток № 5/1-5/7 до Додаткової угоди № 2 від 11.11.25 до договору № 172/4Д від 24.03.25) і складає: 2 933 487,56 грн у т.ч. ПДВ 488 914,60 грн та є складовою частиною вартості робіт по Об`єкту в межах зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва Об`єкта;
- Додатком № 4 до Договору визначено Календарний графік виконання робіт, яким визначено кінцеву дату виконання всіх робіт (два етапи) – 10.06.25;
- актом готовності об`єкта до експлуатації від 17.11.25 визначено, що будівельні роботи по об`єкту «Нове будівництво фортифікаційних споруд опорного пункту № 379» закінчено 14.07.25 та вважається готовим до експлуатації.
Таким чином: 2 933 487,56 грн (сума робіт за договором) х 0,1 % (розмір пені у відповідності до п. 13.5. Договору) х 33 дня прострочки (з 11.06.25 по 13.07.25) = 96 805,17 грн. 
Загальна сума пені за порушення терміну виконання робіт щодо будівництва об`єкту повинна становити 96 805,14 грн.
Розрахунок штрафу: 2 933 487,56 грн (сума робіт за договором) х 7 % = 205 344,13 грн.
А тому, як наслідок, судом частково задовольняються позовні вимоги позивача щодо стягнення пені за договором на будівництво фортифікаційних споруд від 24.03.25 № 172/4Д у розмірі 96 805,17 грн та штрафу у розмірі 205 344,13 грн. 
В іншій частині вимог щодо стягнення пені та штрафу (штрафних санкцій) судом відмовляється через необґрунтованість. 
При цьому, судом відхиляються твердження відповідача в якості підстави для відмови у позові щодо застосування форс-мажорних обставин з огляду на наступне.
Частиною 1 ст. 617 ЦК України унормовано, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Підрядник (ч. 1 ст. 883 ЦК України) відповідає за недоліки збудованого об`єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини. 
Відповідно до п. 13.13. Договору, Підрядник не несе відповідальності за порушення строків виконання робіт за Договором, якщо таке порушення сталось не з його вини.
Пунктом 14.1 Договору визначено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов цього договору у разі виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). На час дії таких обставин жодна із сторін не буде нести відповідальність за повне або часткове невиконання взятих на себе за Договором обов`язків, якщо невиконання їх стало наслідком непереборної сили. Обставинами непереборної сили визначаються техногенні аварії, стихійні лиха і природні явища, загальні страйки, війни і військові дії, повінь, терористичні акти тощо, які визнані компетентними органами офіційно; а також - обмеженість та неналежне бюджетне фінансування, рішення Уряду, введення законодавчих обмежень або прийняття законодавчих актів, що безпосередньо вплинули на належне виконання цього Договору, якщо їх неможливо було усунути діями Сторін.
Відповідно до п.14.3 Договору, сторона, яка посилається на обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини), як на причину неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором, звільняється від відповідальності за таке невиконання або неналежне виконання зобов`язань тільки у разі, якщо ті обставини, на які посилається Сторона, виникли після укладення цього договору, їх виникнення викликано подіями, що не залежать від волі цієї Сторони, цією Стороною було вжито усіх необхідних заходів для того, щоб уникнути або усунути негативні наслідки таких обставин.
Постановою КГС ВС від 20.06.24 у справі № 910/1779/23 визначено, що ознаками форс-мажорних обставин є такі елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за конкретних умов господарської діяльності. Тобто, ознаками форс-мажорних обставин є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність (пункт 6.9 постанови ВП ВС від 08.05.18 у справі № 910/7495/16).
Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітись такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості. 
Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести. 
Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами (ч. 2 ст. 14-1 Закону України “Про Торгово-промислові палати в Україні”).
Аналогічні висновки викладено у постановах КГС ВС від 12.03.24 у справі № 911/2635/22; від 08.02.24 у справі № 911/1786/22; від 19.09.24 у справі № 910/671/24; від 29.06.23 у справі № 922/999/22.
Ключовим також є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (постанова КГС ВС від 21.07.21 у справі № 912/3323/20).
В обґрунтування форс-мажорних обставин за договором на будівництво фортифікаційних споруд від 24.03.25 № 172/4Д у справі № 908/339/26 представник відповідача посилається на те, що:
- висновком про істотну зміну обставини Рівненської торгово-промислової палати за вих. від 12.03.26 № 56.01/86 підтверджено настання істотної зміни обставин, зокрема, за договором на будівництво фортифікаційних споруд від 24.03.25 № 172/4Д;
- будівництво фортифікаційних споруд здійснювалось на перетині Дніпропетровської та Донецької областей в Покровському напрямку бойових дій, загострення воєнної ситуації на цьому напрямку та рух фронту в сторону населених пунктів, де велись будівельні роботи, з початку травня 2025 р. вже після підписання Договору сторонами, мали надзвичайний характер та були невідворотними, що вплинуло на порушення відповідачем строків будівництва;
- під час будівництва ворог систематично застосовував FPV - дрони на оптоволокні та радіокеровані FPV-дрони з підсиленими антенами або ретрансляторами та БПЛА типу “Ланцет”, дальність ураження яких сягає до 35 км, на території будівельного майданчика по будівельній техніці й персоналу, що істотно підвищувало ризики для життя та здоров`я працівників, створювало загрозу пошкодження чи знищення матеріалів та техніки, а також ускладнювало своєчасне та безперервне виконання робіт за договором підряду;
- ділянки, визначені для виконання робіт з будівництва військових інженерно технічних споруд, розміщені до лінії фронту на такій відстані, що в умовах активної фази бойових дій та повітряної загрози, вони відносились до зони підвищеного ризику ураження;
- Підрядник на момент укладення договору не мав об`єктивної можливості передбачити, що за такий короткий проміжок часу ворог зможе настільки швидко просунутися вперед по лінії фронту саме в цьому напрямку, створивши безпосередню загрозу виконанню робіт і логістиці постачання матеріалів (активне просування військ рф підтверджується знімками екрану аналітичної мапи Deep State Map (https://deepstatemap.live/);
- неможливо було проводити будівельні роботи в несприятливих погодних умовах, таких як значні та тривалі опади, надмірне зволоження ґрунту, сильні пориви вітру, грози, туман.
При розгляді справи № 908/339/26 судом враховано, що в той час, як форс-мажорні обставини унеможливлюють виконання договірного зобов`язання в цілому, істотна зміна обставин змінює рівновагу стосунків за договором, суттєво обтяжуючи виконання зобов`язання лише для однієї із сторін.
У постанові Верховного Суду від 30.11.21 у справі № 913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 25.01.22 у справі № 904/3886/21 визначено, що належним підтвердженням існування форс-мажорних обставин (доказом існування обставин непереборної сили, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання умов договору) є відповідний сертифікат.
Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.
З огляду на викладене в межах справи № 908/339/26 судом констатується, що отримання відповідачем висновку Рівненської ТПП від 12.03.026 № 56.01./86 саме про “істотну зміну обставин” та посилання на нього, як на підставу для звільнення від відповідальності, є недостатнім та безпідставним в силу положень ст. 652 ЦК України (щодо зміни або розірвання договору), які (положення) передбачають, що наслідком істотної зміни обставин є зміна умов договору або його розірвання за згодою сторін чи за рішенням суду, а не звільнення від відповідальності, про що вказує та просить відповідач у цій справі.
При цьому, на переконання суду, відповідач у своїх доводах щодо підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у справі помилково об`єднує в одній правовій конструкції і форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), які роблять неможливим виконання зобов`язання в принципі, так і істотну зміну обставин, яка є оціночною категорією та полягає у розвитку договірного зобов`язання таким чином, що виконання такого зобов`язання для однієї зі сторін договору стає більш обтяженим, ускладненим, чим суттєво змінюється рівновага договірних стосунків, призводячи до неможливості виконання зобов`язання.
Більш того, оскільки відповідачем, хоча і з порушенням строку, але зобов`язання з будівництва за договором були виконанні у повному обсязі та отримана від замовника оплата, то вказане, в розумінні суду, не може свідчити про неможливість виконання зобов`язання в принципі внаслідок наявності обставин форс-мажору. А сам по собі факт такого виконання та незначний строк порушення строків свідчить про відсутність таких обставин непереборної сили, які б унеможливили виконання зобов`язання в принципі. 
При вирішенні спору судом також прийнято до уваги та враховано те, що:
- Підрядник, який є відповідачем у цій справі (п. 4.4.16. Договору) зобов`язаний завчасно, у письмовій формі, інформувати Замовника про можливе сповільнення або призупинення виконання робіт за незалежних від нього обставин (не менш ніж за 10 днів);
- пунктом 14.2. Договору визначено, що Сторона, виконанню обов`язків якої перешкоджають форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), зобов`язана: не пізніше 5 робочих днів з моменту їх настання письмово повідомити про це іншу Сторону; протягом 5 календарних днів з моменту їх настання надати іншій Стороні належні підтвердні документи, видані компетентними (уповноваженими) органами. Повідомлення про настання форс-мажорних обставин має містити дані про час настання і характер обставин непереборної сили. Підтвердження обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) засвідчується відповідним документом компетентного (уповноваженого) органу згідно з чинним, законодавством із зазначенням у ньому строку дії цих обставин та обґрунтованого строку усунення їх наслідків. Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України (ТПП України) або регіональною торгово-промисловою палатою (регіональна ТПП) та інформація про внесення сертифікату до Реєстру сертифікатів про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), надана ТПП України. Сертифікат надається в межах строку повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за договором.
- відповідно до п. 14.6. Договору, неповідомлення або несвоєчасне повідомлення другої Сторони Стороною, для якої стало неможливим виконання зобов`язань за Договором через настання обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), які звільняють її від відповідальності, позбавляє її права посилатися на ці обставини та вимагати зміни (перенесення) строку виконання своїх зобов`язань;
- Сторони усвідомлюють, що даний Договір укладається під час дії в Україні правового режиму воєнного стану, а тому сам факт дії воєнного стану в Україні не буде вважатися обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами), крім випадків настання конкретних подій/обставин (окупація території агресором, де повинні вчинятися Сторонами дії на виконання умов Договору, знищення безпосередньо об`єктів Сторін тощо) під час дії правового режиму воєнного стану, що буде підтверджено документами, які надаються відповідним уповноваженим органом (п. 14.8. Договору);
- у відповідності до п. 18.2. Договору, усі повідомлення між Сторонами здійснюються в письмовій формі, направляються адресатові рекомендованим або цінним листом або вручаються під розписку;
- пунктом 18.9. Договору визначено, що будь-які повідомлення, претензії, що направляються Сторонами у зв`язку з даним Договором, повинні надаватися належним чином відповідній Стороні виключно в письмовому (паперовому) вигляді; 
- відповідач звернувся до Рівненської торгово-промислової палати з заявою про встановлення форс-мажорних обставин, зокрема, за договором на будівництво фортифікаційних споруд від 24.03.25 № 172/4Д, лише 26.02.26.
Судом враховано, що відповідачем не надано суду у цій справі жодних доказів, та такі докази відсутні в матеріалах господарської справи № 908/339/26, щодо звернення до позивача з письмовими повідомленнями про:
- можливе сповільнення або призупинення виконання робіт за незалежних від нього обставин (не менш ніж за 10 днів), як того вимагає п. 4.4.16. Договору;
- перешкоджання здійснювати будівельні роботи у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) (в 5-ти денний робочий день з моменту їх настання), як того вимагає п. 14.2. Договору. 
Більш того, у відповідності до п. 14.2. Договору, Сторона, виконанню обов`язків якої перешкоджають форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), зобов`язана протягом 5 календарних днів з моменту їх настання надати іншій Стороні належні підтвердні документи, видані компетентними (уповноваженими) органами та Сертифікат надається в межах строку повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за договором.
Крім того, враховано, що відповідач протягом строку дії договору (з 24.03.25 по 31.12.25) не звертався до позивача (Замовника) з пропозицією змінити умови договору (зокрема, щодо продовження строків виконання робіт) або розірвати його через неможливість виконання. Відповідач виконав роботи з порушенням строку (14.07.25 замість 10.06.25) і звернувся до ТПП за отриманням висновку про наявність форс-мажорних обставин лише після звернення позивача до суду з цим позовом про стягнення неустойки.
Про вказане свідчить той факт, що з позовною заявою у цій справі позивач звернувся до суду через систему “Електронний суд” 12.02.26, а відповідач звернувся до Рівненської ТПП за отриманням висновку про істотну зміну обставин 26.02.26, тобто вже після відкриття провадження у цій справі 18.02.26.
З огляду на вказані підходи можна дійти висновку, що відповідач у розумний строк та взагалі не повідомив позивача про настання форс-мажорних обставин, а лише посилається на них як обґрунтування звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. 
Наведене свідчить про те, що відповідач використовує правову концепцію “істотної зміни обставин” лише як підставу для звільнення від штрафних санкцій за прострочення виконання, тоді як закон вимагає ініціювання процедури зміни/розірвання договору ще до його порушення або завершення виконання.
Також суд констатує, що для того, щоб зміна обставин вважалася істотною і надавала право на зміну/розірвання договору, згідно ст. 652 ЦК України необхідна одночасна наявність чотирьох умов, а саме:
- в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна не настане.
У своїх запереченнях відповідач стверджує, що не міг передбачити стрімкого наближення фронту на Покровському напрямку, використання ворогом специфічних дронів, аномальних погодних умов та такого рівня дефіциту кадрів.
Однак, судом прийнято до уваги, що: Договір укладався 24.03.25, тобто більше ніж через два роки від часу введення на території України дії воєнного стану і загальної мобілізації, а також активних бойових дій на Покровському напрямку; предметом Договору є саме зведення оборонних споруд і територія будівництва вже була віднесена до зони бойових дій згідно з наказом Мінреінтеграції № 376; погодні умови в Україні навесні кожного року характеризуються певною кількістю опадів. Доказів наявності надзвичайних погодних умов в той чи інший конкретний період строку виконання Договору відповідач суду не надав. 
Приймаючи участь у державній закупівлі відповідачу було достеменно відомо про місце проведення робіт, їх характер, необхідність залучення відповідних працівників, постачальників та проблеми логістики на прифронтових територіях України. 
Отже, відповідач, як підрядник та учасник держаної закупівлі, міг і повинен був передбачити ці ризики, проявивши звичайну обачливість;
- зміна зумовлена причинами, які сторона не могла усунути при всій турботливості.
Той факт, що відповідач не міг зупинити повітряні тривоги, погодні умови (що забороняють роботу кранів) чи атаки БПЛА “Ланцет” не спростовують висновків суду про те, що в умовах активних бойових дій, та будучи залученим до будівництва оборонних споруд навесні 2025 року, відповідач мав розуміти усі можливі ризики виконання таких робіт.
Відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що місця будівництва хоча б одного разу постраждали від атаки БПЛА, погодні умови (дощі та зливи) зробили неможливим використання будівельної техніки та проведення інших робіт, які не були пов`язані з її використанням. Наявність значної кількості повітряних тривог в Україні є загальновідомим фактом, особливо на територіях наближених до лінії бойового зіткнення, що також мав враховувати підрядник укладаючи Договір.
Також відповідачем не доведено, що відновлення робіт на об`єктах будівництва забирало до 1-1,5 годин робочого часу після кожного сигналу повітряної тривоги (як про те зазначає відповідач у відзиві на позовну заяву);
- виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідач виконав роботи, але з порушенням строків, і вони були оплачені Замовником (позивачем) у повному обсязі. Його твердження про те, що нарахування пені порушує його майнові інтереси, суперечать інтересам Замовника, які полягають у забезпеченні обороноздатності держави та швидкому будівництві оборонних об`єктів в умовах наступальних дій держави-агресора. 
Також судом прийнято до уваги те, що на час виникнення усіх тих обставин на які посилається відповідач, він у визначеному Договором порядку не повідомляв Замовника про виникнення обставин непереборної сили, а також не просив змінити чи розірвати договір. 
Посилання представника відповідача в судових засіданнях на виробничі наради, де ці питання зі слів відповідача розглядались не підтверджені жодними доказами і не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки Договором визначено чіткий порядок дій сторони у разі виникнення обставин форс-мажор; 
- із суті договору не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
Відповідно до ст. 837 ЦК України та пункту 1.1. Договору, Підрядник зобов`язався виконати роботи "на свій ризик", а отже він свідомо прийняв на себе комерційні та організаційні ризики, пов`язані з будівництвом у вказаному регіоні. Проте, відповідач, діючи “на свій ризик” згідно з умовами договору, не виконав вимог ст. 652 ЦК, а саме - не ініціював зміну строків виконання робіт у договорі під час його дії, або розірвання договору. 
Відсутність хоча б однієї з перелічених умов є підставою для відмови у позові про внесення змін до договору або його розірвання, що не є предметом спору у цій справі. 
При цьому, суд наголошує, що наслідком істотної зміни обставин, навіть за наявності усіх вказаних обов`язкових умов згідно ст. 652 ЦК України, є саме зміна або розірвання договору, а не звільнення підрядника від сплати неустойки за порушення строків виконання зобов`язання. 
Наданий відповідачем висновок Рівненської ТПП від 12.03.26 № 56.01/86, в якому підтверджено настання істотної зміни обставин, зокрема, за Договором підряду на будівництво фортифікаційних споруд від 24.03.25 № 172/4Д, щодо зміни термінів виконання зобов`язання або їх розірвання у зв`язку із істотною зміною обставин для ТОВ "ПБК “АКВІ-БУД” долучено судом до матеріалів справи, але він оцінюється судом критично з огляду на сукупність інших наявних у справі доказів, перелічених вище. При цьому, сам по собі висновок ТПП не є безумовною підставою для звільнення сторони від відповідальності за порушення зобов`язання. 
Крім того, в розумінні вимог ч. 4 ст. 80 ГПК України, при зверненні з позовом у цій справі до Господарського суду Запорізької області позивачем не було повідомлено вказаний суд про те, який доказ не може бути наданий суду у цій справі у строк визначений чинним ГПК України, а також не було зазначено суд про який саме той чи інший доказ, який не може бути наданий суду, причини, з яких такий доказ не може бути наданий суду у визначений ст. 80 ГПК України строк, а також докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії на отримання такого доказу.
При цьому, судом враховано вимоги ст. 13 ГПК України, у т.ч. частини 2, 3, 4 вказаної статті. 
Так, зокрема, те, що вказаними частинами статті унормовано, що: учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13); кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень … (ч. 3 ст. 13); кожна сторона несе ризик настання наслідків пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України). 
Суд також вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до вимог ч. 3 ст. 269 ГПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
А за відсутності того, що позивач у цій справі не повідомив суд першої інстанції про те, який саме доказ не міг бути наданий суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (у даному випадку від позивача, зокрема, але не виключно в порядку ст. 80 ГПК України, а також докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії на отримання такого доказу), можливе прийняття такого доказу судом апеляційної інстанції є (може бути) не припустимим та не правомірним. 
Слід також зазначити, що судом першої інстанції враховано, що принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.05).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Надточий проти України від 15.05.08 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.
При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.
Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.19 у справі № 902/761/18, від 20.08.20 у справі № 914/1680/18).
Судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом як у сукупності (в цілому), так і кожен доказ окремо, та відображено у судовому рішенні.
При цьому, в контексті положень ст. 55 Конституції України (кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань), а також вимог ст. 4 ГПК України (право на звернення до суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується …), через надуманість та безпідставність, судом відхиляється твердження представника відповідача, які викладені у відзиві за вих. від 05.03.26 на позовну заяву та у клопотанні про долучення доказів за вих. від 18.03.26. Зокрема, в частині того, що:
- об`єктивне ускладнення ходу будівництва було спричинено відсутністю на зазначеній ділянці стабільного прикриття засобами РЕБ Збройних Сил України, що пов`язано із постійною ротацією таких засобів упродовж лінії фронту з міркувань тактики і безпеки;
- на логістичних маршрутах, якими здійснювалась доставка будівельних матеріалів, обладнання та техніки до місць виконання робіт, були відсутні належним чином організовані та малопомітні засоби захисту від засобів ураження;
- фахівців високого рівня кваліфікації на оспорюваний у цій справі період надзвичайно важко залучити (газо- та електрозварювальними, екскаваторники, операторів кранів (баштових та гусеничних), бетонярів ...
Підставою для вказаного висновку суду є те, що наведені вище обставини (їх наявність чи відсутність) не були передбачені умовами наведеного у цій справі договору. 
Суд відзначає, що у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи скористатися заходами правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Крім того, за змістом процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.
При цьому, позивач самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).
Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України, у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі “Руїс Торіха проти Іспанії”). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Також, у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Судом досліджено усі обставини справи № 908/339/26 та надано оцінку усім наявним у матеріалах справи доказам. 
Крім того, враховуючи спірний характер правовідносин між сторонами суд вважає, що наведена міра обґрунтування даного судового процесуального рішення є достатньою у світлі конкретних обставин справи, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. 
Наведене вище в тексті цього рішення спростовує інші твердження відповідача щодо правових підстав для повної відмови у задоволенні позову у цій справі. 
Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на сторін пропорційно задоволеним вимогам.
Керуючись ст. ст. 11, 13, 14, 15, 24, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково. 
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “Проектно-будівельна компанія “АКВІ БУД” (69063, м. Запоріжжя, вул. Поштова, буд. 27/29, кабінет 49, код ЄДРПОУ 41400018) на користь військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) – 96 805 (дев`яносто шість тисяч вісімсот п`ять) грн 17 коп. пені, 205 344 (двісті п`ять тисяч триста сорок чотири) грн 13 коп. штрафу та 3 625 (три тисячі шістсот двадцять п`ять) грн 51 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
В іншій частині позову відмовити. 

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України.

Повний текст рішення складено 28.04.2026.

Суддя В.Л. Корсун