Справа № 385/753/26
Провадження № 2/385/400/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
03.07.2026 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Гришака А.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Укрфінанс Груп» звернулося до Гайворонського районного суду Кіровоградської області з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість на підставі статті 625 ЦК України, в розмір 24095,85 грн., що складається з три відсотки річних – 6155,67 грн., інфляційні витрати – 17940,18 грн.
Позов обґрунтовано тим, що 26.11.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №014-09.5-80686, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 50000 грн, строк погашення до 25.11.2017 року. у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, 19.05.2009 року Гайворонським районним судом Кіровоградської області було ухвалено рішення №2-63/2009, яким суд стягнув з ОСОБА_1 у рахунок погашення кредитної заборгованості 48287,54 грн.
06.12.2019 року Гайворонським районним судом Кіровоградської області постановлено ухвалу, якою замінено стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ТОВ «Укрфінанс Груп».
В матеріалах кредитної справи та відповідно до інформації веб-сайту АСВП відсутні відомості щодо виконання ОСОБА_1 рішення суду.
ТОВ «Укрфінанс Груп» має право задовольнити понесені ним витрати за неналежне виконання зобов`язання шляхом стягнення заборгованості на підставі статті 625 ЦК України.
Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 07.05.2026 року відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін та без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.
Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.
Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись.
Відповідач у запропоновані судом строк та порядку відзив на позовну заяву не подала, хоча в силу положень ч. 6 ст. 272 ЦПК України, ухвала судді про прийняття вищевказаної позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у цивільній справі від 07.05.2026 року вважається такою, що їй вручена 19.05.2026 року. Відповідно, відповідач свою позицію у цій справі із обґрунтуванням її необхідними доказами не навела.
Зважаючи на те, що відповідачка була належним чином повідомлена про розгляд справи, відзиву не подала, тому суд ухвалив рішення згідно наявних у справі доказів.
Враховуючи те, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню  виходячи з наступного.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
26.11.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №014-09.5-80686, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 50000 грн, строк погашення до 25.11.2017 року (а.с. 7-10).
Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 19.05.2009 року, справа №2-63/09 – стягнуто з шильної ОСОБА_2 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» кредитну заборгованість в сумі 48287,54 грн та видано виконавчий лист №2-63/2009 (а.с.11-12, 13).
Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 06.12.2019 – змінено стягувача за виконавчим листом №2-63/2009 від 02.06.2009 року виданим на підставі рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 19.05.2009 року з відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «УКРФІНАНС ГРУП» (а.с.14).
Згідно копії Протоколу №6 загальних зборів учасників ТОВ «Фінансова Компанія «УКРФІНАНС ГРУП» від 03.09.2024 року – змінено назву товариства на ТОВ «Укрфінанс Груп» (а.с.15).
Згідно інформації про виконавчі провадження в АСВП від 28.04.2026 – АСВП:65841862, дата відкриття 18.06.2021, стан ВП: завершено (а.с.16).
За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.
Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14?10цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 належним чином не виконував своїх зобов`язань за Кредитним договором №014-09.5-80686 від 26.11.2007 року, яким їй надано кредит строком до 25.11.2017 року. У зв`язку із цим банк звернувся до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості за кредитом і процентів за користування коштами з позичальника. Судовим рішенням від 19.05.2009 року про стягнення заборгованості за кредитним договором підтверджено наявність грошового зобов`язання позичальника перед банком та його порушення (а.с.11-12).
Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).
Таким чином, з ухваленням рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 19.05.2009 р. про стягнення боргу, зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за Кредитним договором не припинилося. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.
Отже, оскільки відповідач ОСОБА_1 прострочила виконання грошового зобов`язання, то на користь ТОВ «УКРФІНАНС ГРУП» необхідно стягнути 3 % річних у розмірі 6155,67 грн. та 17940,18 грн інфляційного збільшення (згідно розрахунку поданого позивачем та з яким суд погоджується).
На підставі викладеного, позов підлягає задоволенню.
У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом встановлено, що позивачем при подачі до суду позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 3328 грн. (а.с. 6).
Враховуючи викладене, а також те, що позов задоволено у повному обсязі, витрати по оплаті судового збору слід покласти на відповідачів.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь  товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфінанс Груп» (ЄДРПОУ 40326297) заборгованість за кредитним договором №014-09.5-80686 від 26.11.2007 року, а саме 3% річних та інфляційні втрати за час прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 25.11.2017 року по 23.02.2022 року в сумі 24095,85 грн, з яких 6155,67 грн. – 3 % річних, 17940,18 – інфляційні витрати. 
Стягнути з ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфінанс Груп» (ЄДРПОУ 40326297) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3328 грн. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А. М.  ГРИШАК 

Дата документу 03.07.2026