Справа № 444/1783/25 Головуючий у 1 інстанції: Оприск З.Л. 
Провадження № 22-ц/811/3830/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 травня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Ванівського О.М.,
суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О., 
секретаря: Костюк С.О.
з участю: представника апелянта – Хмеленко Я.О., представника позивача – ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомагістраль-Південь" на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 14 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомагістраль-Південь" про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В :
В травні 2025 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомагістраль-Південь" про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП 
В обгрунтування позовних вимог покликався на те, що 22.06.2021 о 14.10 год. на а/д Р-15 «Ковель-Володимир-Волинський-Червоноград-Жовква 152 км 600 м працівник ТОВ «Автомагістраль-Південь» ОСОБА_3 керуючи дорожнім катком марки НАММ НD +90 VV номерний знак НОМЕР_1 під час виконання дорожніх робіт на ділянці дороги, де організовано реверсний рух, під час зміни напрямку руху, не переконався в безпечному маневрі, виїхав на смугу руху, де був дозволений рух автомобілів в зустрічному напрямку, не дав дорогу зустрічному транспортному засобу «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого відбулося зіткнення. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Дорожній каток марки НАММ НD +90 VV номерний знак НОМЕР_1 , яким керував працівник, належить ТОВ «Автомагістраль-Південь». Страховий поліс цивільно-правової відповідальності на вищезазначений транспортний засіб відсутній. Відповідно до висновку експерта вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_2 становить 155808,93 грн. Вказав, що також внаслідок ДТП позивачу була завдана моральна шкода в розмірі 10000,00 грн. Просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль-Південь» (код ЄДРПОУ 34252469) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) матеріальні збитки в розмірі 202808,93 грн. (двісті дві тисячі дев`ятсот сорок гривень п`ятдесят три коп.) та моральну шкоду в розмірі 10000,00 (десять тисяч) грн.; судові витрати покласти на відповідача.
Оскаржуваним рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 14 жовтня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль-Південь» (код ЄДРПОУ 34252469, вул. Романа Кармена, 21, м. Одеса) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) матеріальні збитки в розмірі 155808,93 грн. та моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль-Південь» (код ЄДРПОУ 34252469, вул. Романа Кармена, 21, м. Одеса) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) витрати на сплату судового збору в розмірі 2013,52 грн., витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, в розмірі 100,00 грн., витрати на залучення експерта в розмірі 3000,00 грн.
Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 14 жовтня 2025 року внесено виправлення в рішення Жовківського районного суду Львівської області від 14 жовтня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомагістраль-Південь" (вул. Романа Кармена, 21, м. Одеса) про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, а саме четвертий абзац резолютивної частини рішення викладено в наступній редакції:
«Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль-Південь» (код ЄДРПОУ 34252469, вул. Романа Кармена, 21, м. Одеса) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) витрати на сплату судового збору в розмірі 2013,52 грн., витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, в розмірі 94,57 грн., витрати на залучення експерта в розмірі 2837,16 грн.».
Не погоджуючись з рішенням суду відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Автомагістраль-Південь" оскаржив таке.
Зазначає, що доказів того, що позивач поніс реальні витрати на відновлення належного йому транспортного засобу у розмірі 155 808, 93 грн., матеріали справи не містять.
Враховуючи, що транспортний засіб Позивача було відновлено, вважає, що висновок судової автотоварознавчої експертизи № 135 від 20.04.2021 року, яким встановлено розмір збитків, у сумі 155 808,93 грн, понесених Позивачем, внаслідок пошкодження транспортного засобу не міг слугувати доказом розміру завданих збитків, з огляду на фактичне відновлення такого транспортного засобу. 
Просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог.
Від представника позивача 20.01.2026 року надійшов відзив на апеляційну скаргу.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта – Хмеленко Я.О. на підтримання апеляційної скарги, представника позивача – Кубаренко В.Б. на заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що таку слід залишити без задоволення з наступних підстав. 
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Частково задовольняючи позовні вимоги про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 , працівник відповідача ТзОВ «Автомагістраль-Південь», керуючи транспортним засобом, що належить відповідачу, під час виконання своїх трудових обов`язків вчинив ДТП, чим завдав матеріальну та моральну шкоду позивача.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Судом встановлено, що 2.06.2021 о 14.10 год. на а/д Р-15 «Ковель-Володимир-Волинський-Червоноград-Жовква 152 км 600 м працівник ТОВ «Автомагістраль-Південь» ОСОБА_3 керуючи дорожнім катком марки НАММ НD +90 VV номерний знак НОМЕР_1 під час виконання дорожніх робіт на ділянці дороги, де організовано реверсний рух, під час зміни напрямку руху, не переконався в безпечному маневрі, виїхав на смугу руху, де був дозволений рух автомобілів в зустрічному напрямку, не дав дорогу зустрічному транспортному засобу «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого відбулося зіткнення. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. 
Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 вересня 2021 року у справі № 442/6002/21 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 заст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення та встановлено, що в діях ОСОБА_3 відсутні ознаки адміністративного правопорушення, що підтверджується копією даної постанови.
Постановою Львівського апеляційного суду від 30 серпня 2024 року у справі № 442/6002/21 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 вересня 2021 року - скасовано, провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Встановлено, що ОСОБА_3 керуючи дорожнім катком марки НАММ НОМЕР_4 номерний знак НОМЕР_1 під час виконання дорожніх робіт на ділянці дороги, де організовано реверсний рух, під час зміни напрямку руху, не переконався в безпечному маневрі, виїхав на смугу руху, де був дозволений рух автомобілів в зустрічному напрямку, не дав дорогу зустрічному транспортному засобу «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП, що підтверджується копією даної постанови.
Дорожній каток марки НАММ HD +90 VV, номерний знак НОМЕР_1 , яким
керував працівник належить ТОВ «Автомагістраль-Південь».
Страховий поліс цивільно-правової відповідальності на транспортний засіб з номерним знаком НОМЕР_1 відсутній, що підтверджується роздруківкою з бази перевірки чинності полісу внутрішнього страхування.
Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала.
Винна особа - володілець транспортного засобу, має право застрахувати свою відповідальність, передавши обов`язок відшкодування шкоди, спричиненої за участю його транспортного засобу, страховику.
Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується на безумовній підставі, навіть, у випадку наявності вини потерпілого. Відповідальність за шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки не настає лише у випадку непереборної сили чи умислу потерпілого.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" №4 від 01.03.2013 р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдавала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі №
426/16825/16-ц зроблено висновок, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. 
Виходячи із наведених норм права, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Зазначене відповідає висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду: від 02.06.2022 № 395/223/21, від 25.11.2022 № 646/3413/19.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи. 
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення
здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а
також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Отже, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. 
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. 
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Згідно ч. 1 ст. 102 Цивільного процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
У постанові Верховного суду від 06.07.2018р. у справі № 924/675/17 зроблено висновок, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. 
З копії висновку судової автотоварознавчої експертизи № 135 від 20.04.2021 року з додатками до нього вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Т 4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , від виявлених при обстеженні 05.08.2021 року його пошкоджень внаслідок ДТП 22.06.2021 року, в цінах на вказану дату обстеження, без врахування (включення) ПДВ на складові (запчастини) та матеріали, становить 155808,93 грн. Вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля Volkswagen Т 4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , від виявлених при обстеженні 05.08.2021 року його пошкоджень внаслідок ДТП 22.06.2021 року, в цінах на вказану дату обстеження, без врахування (включення) ПДВ на складові (запчастини) та матеріали, становить 66866,01 грн.
З копії рахунку-фактури № 0722/1 від 22 липня 2021 року та квитанції № 0.0.2208193881.1 від 23.07.2021 року вбачається, що позивач сплатив за проведення автотехнічної експертизи 3000,00 грн.
Зазначений висновок було складено експертом за наслідками безпосереднього огляду транспортного засобу, із фотофіксацією, з посиланням на відповідні вихідні дані та із повним дотриманням відповідних методик.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (стаття 89 ЦПК України).
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є найважливішою складовою принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. У разі недостатності доказів, наявності сумнівів щодо їх достовірності суд вправі запропонувати представити докази тій стороні, яка несе обов`язок по доказуванню.
Аналіз матеріалів справи свідчить, що в суді першої інстанції відповідач ТзОВ «Автомагістраль –Південь» заяв про призначення відповідної експертизи не заявляв, як і не подав до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Не містить відповідного клопотання і подана ним апеляційна скарга.
Крім того, позивачем надсилалось відповідачу через повідомлення про час та місце огляду транспортного засобу, який був об`єктом експертного дослідження. На зазначене повідомлення відповідачем не було надано жодної відповіді, що їхній представник бажає брати участь в огляді транспортного засобу, який був предметом експертного дослідження.
Колегія суддів вважає необґрунтованими аргументи апеляційної скарги щодо того, що розмір матеріального збитку, визначений у висновку судової автотоварознавчої експертизи № 135 від 20.04.2021 року є гіпотетичним та того, що позивач не надав доказів фактичних витрат на ремонт автомобіля, що вже був проведений, оскільки судом вірно встановлено, що транспортний засіб відремонтовано лише частково, тому позивачем не подавалися докази фактично понесених витрат.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суд першої інстанції, які достатньо мотивовані.
Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд, -
УХВАЛИВ:
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомагістраль-Південь" – залишити без задоволення.
Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 14 жовтня 2025 року– залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 06.05.2026 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.