28.05.26
33/812/204/26
Єдиний унікальний номер судової справи 489/9920/25
Номер провадження 33/812/204/26, 33/812/208/26 Головуючий у місцевому суді: Коновець М.С.
Категорія: ст.124 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2026 року місто Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді – Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання – Чистою В.В.,
за участю: 
представника потерпілої ОСОБА_1 – адвоката Тимошина Ю.В.,
потерпілого ОСОБА_2 та його представника – адвоката 
Василинюка В.В.,
потерпілої ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського апеляційного суду апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Тимошиним Юрієм Володимировичем, та потерпілого ОСОБА_2 , яка подана його представником – адвокатом Василинюком Володимиром Володимировичем, на постанову судді Інгульського районного суду міста Миколаєва від 17 квітня 2026 року, якою стосовно
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення (доопрацьованому), серії ЕПР1 №600997, який надійшов на розгляд до Інгульського районного суду міста Миколаєва і був складений 26 лютого 2026 року, встановлено, що 01 грудня 2025 року о 15 год. 30 хв. у місті Миколаєві по вулиця 6-та Слобідська, біля будинку №102, водій ОСОБА_4 керуючи транспортним засобом – автомобілем, марки і моделі Audі А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , був неуважним, виконуючи маневр обгін не переконався у безпеці свого руху та в тому, що транспортний засіб, який рухався попереду, не увімкнув покажчик повороту ліворуч внаслідок чого відбулось зіткнення з рухавшимся у попутному напрямку попереду та виконуючим поворот ліворуч транспортним засобом – автомобілем Chevrolet Вolt, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , після чого продовжив рух та здійснив наїзд на припарковані автомобілі Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_3 та Audi A6, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який зіткнувся з транспортним засобом Mazda 626, реєстраційний номер НОМЕР_5 , який зіткнувся з транспортним засобом Тоуota c-hr Hybrid, реєстраційний номер НОМЕР_6 , водії яких знаходились поза межами автомобілів. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження чим завдано матеріальні збитки. Такими діями водій порушив вимоги п.п.«б» п.2.3, п.10.1, п.п.«б» п.14.2 ПДР, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.
Постановою судді Інгульського районного суду міста Миколаєва від 17 квітня 2026 року провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_4 за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова мотивована тим, що судом не встановлено обставин, які б забороняли водію ОСОБА_4 здійснювати обгін транспортного засобу водія ОСОБА_2 на вказаному у протоколі відрізку дороги, навіть враховуючи його розташування на проїжджій частині, про яке звертав увагу адвокат потерпілої сторони, а тому в діях ОСОБА_4 відсутній склад адміністративного правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.
Не погодившись із судовим рішенням, 23 квітня 2026 року представник потерпілої ОСОБА_1 – адвокат Тимошин Ю.В. подав через суд першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Інгульського районного суду міста Миколаєва від 17 квітня 2026 року та прийняти у справі нову постанову, якою визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про те, що в діях водія ОСОБА_4 відсутній склад адміністративного правопорушення. 
Вказано, що визначаючи особу невинуватою, суд першої інстанції встановив відсутність увімкненого покажчика повороту ліворуч транспортного засобу Chevrolet Вolt, із посиланням на зміст постанови суду по справі про адміністративне правопорушення №489/9917/25, що не забороняло обгін. Однак, дослідивши приписи п.14.6 ПДР, суд не звернув уваги на фактичні обставини справи. 
Так, згідно схеми місця ДТП від 01 грудня 2025 року та додаткової схеми місця ДТП від 24 лютого 2026 року ширина проїзної частини в місці ДТП складає 10.5 м., дорожня розмітка відсутня, транспортний засіб Chevrolet Вolt знаходиться на відстані 4.9 м. від правового (по напрямку руху) краю проїзної частини, ширина транспортного засобу Chevrolet Вolt становить 1.7 м.
Враховуючи відсутність дорожньої розмітки та неможливість розміщення на проїзній частині чотирьох смуг для руху (по дві смуги в кожному напрямку), з урахуванням приписів п.п.1.10 та 11.1 ПДР України, можна прийти до висновку, що на проїзній частині по вулиці 6 Слобідській на місці ДТП наявно дві смуги для руху, по одній для кожного з напрямків.
З урахуванням схеми ДТП, вбачається, що транспортний засіб Chevrolet Вolt знаходиться на 0.35 м. на смузі призначеної для руху в попутному напрямку та на 1,35 м. на смузі призначеної для руху в зустрічному напрямку.
Тобто в розумінні п.п.«в» п.14.2 ПДР, смуга зустрічного руху, на яку виїхав транспортний засіб Audі А6 (водій ОСОБА_4 ) не була вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані. При цьому ПДР не містять застережень про те, що смуга зустрічного руху, для здійснення обгону, повинна бути вільної лише від транспортних засобів, які рухаються назустріч. Зазначена обставина залишилась поза увагою суду першої інстанції та не врахована при констатації факту невинуватості водія ОСОБА_4 у порушенні вимог п.п.«б» п.2.3, п.10.1 ПДР.
Звернуто увагу на те, що враховуючи, що водій ОСОБА_4 , виконуючи маневр обгону, не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а тому в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_2 , діючи через свого представника – адвоката Василинюка В.В., просив скасувати постанову судді Інгульського районного суду міста Миколаєва від 17 квітня 2026 року та прийняти у справі нову постанову, якою визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Вказував, що суд першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 безпідставно надав оцінку правомірності дій іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди – потерпілого ОСОБА_2 . При цьому суд незаконного послався на правові позиції, викладені в інших судових рішеннях, зазначивши, що судами було встановлено, що перед здійсненням маневру повороту ліворуч останній не увімкнув лівий покажчик повороту. Будь-якого аналізу дорожньо-транспортної ситуації у постанові суду не наведено.
Районний суд безпідставно послався на пояснення потерпілого ОСОБА_2 та його представника – адвоката Василинюка В.В. виключно в частині увімкнення лівого покажчика повороту під час виконання маневру повороту ліворуч. Наведені судом висновки є вирваними з контексту наданих потерпілою стороною пояснень та не відображають їх повного змісту. Фактично ж інші суттєві обставини, викладені у поясненнях потерпілого та доводах його представника, які мають значення для правильного вирішення справи, судом проігноровано та належної оцінки їм не надано.
Вважали, що водій автомобіля Audі А6 ОСОБА_4 порушив вимоги п.п.«б» п.2.3, п.10.1, п.п.«б» п.14.2 ПДР.
Водночас суд першої інстанції, безпідставно посилаючись на відсутність обмежень для виконання маневру обгону відповідно до п.14.6 ПДР, не врахував вимоги п.п.«г» п.14.6 ПДР, згідно з яким заборонено обгін транспортного засобу, який здійснює обгін або об`їзд. Хоча відеозапис не охоплює безпосередньо маневр повороту ліворуч, виконаний водієм автомобіля Chevrolet Вolt ОСОБА_2 , зафіксовано інший істотний факт – попереднє виконання цим транспортним засобом маневру об`їзду двох припаркованих транспортних засобів. Отже на момент вчинення вказаних дій автомобіль Chevrolet Вolt перебував у стадії маневру об`їзду, що відповідно до вимог п.14.6 ПДР виключає можливість його обгону іншими транспортними засобами. 
В судове засідання апеляційної інстанції від 28 травня 2026 року особи, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення,  ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином.
28 травня 2026 року на адресу апеляційної інстанції надійшла заява захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 – адвоката Дідняк І.А., про розгляд справи у їх відсутність. 
Згідно з вимогами ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до наступного. 
Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).
Згідно з «критеріями Енгеля», сформованими Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).
При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч.2 ст.6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст.4 Протоколу 7 до Конвенції).
Згідно зі ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Аналіз наведених норм закону, зокрема, положень ст.ст.280,251 КУпАП дає підстави для висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється відповідним органом, зокрема судом, виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, наслідком чого є ухвалення постанови у відповідності до положень ст.283 КУпАП, яка повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи, та зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.
За змістом ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч.3 ст.7 КУпАП).
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами (ч.4 ст.7 КУпАП).
Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше (ст.251 КУпАП).
Вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення містить ст.256 КУпАП, якою, поряд з іншим, передбачені викладення суті адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих та інше. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
До протоколу додається схема місця дорожньо-транспортної пригоди, яка є графічним зображенням місця пригоди з фіксацією всіх об`єктів та обставини, що стосуються події та можуть мати значення для об`єктивного визначення її причин, яке оформлюється з дотриманням вимог Інструкції на місці пригоди і підписується її учасниками (п.3 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395, далі - Інструкція).
Зміст схеми місця дорожньо-транспортної пригоди регламентовано пунктом 4 розділу Х Інструкції.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.
При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні правопорушення, в тому числі й адміністративного, слід виходити з положень ст.62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.
Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що адміністративне правопорушення має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.
Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява №16347/02).
Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.
Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
При цьому, диспозиція ст.124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на вимоги п.п.«б» п.2.3, п.10.1, п.п.«б» п.14.2 ПДР. Тому, розглядаючи дану справу, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п.п.«б» п.2.3, п.10.1, п.п.«б» п.14.2 ПДР, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення працівником поліції.
Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» та п.1.1 ПДР єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється названими Правилами.
Так, п.1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п.1.4 ПДР, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Пункт 1.9 ПДР передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п.п.«б» п.2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Дорожня обстановка – сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів та їх стан), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.
Маневрування (маневр) - початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом.
Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху (п.10.1 ПДР).
Також, відповідно до п.п.«б» п.14.2 ПДР України, перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч.
Тобто, даний пункт ПДР підкреслює пріоритетність руху транспортних засобів, що їдуть попереду, тому, якщо на транспортному засобі, що рухається попереду, поданий сигнал покажчика повороту ліворуч, водій транспортного засобу, який рухається за ним, зобов`язаний утримуватись від виконання свого маневру.
На думку апеляційного суду висновок суду першої інстанції про недоведеність вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи. При цьому, для оцінки того, чи відповідають дії водія ОСОБА_4 вимогам п.10.1, п.п.«б» п.14.2 ПДР необхідно встановити, чи був ввімкнений у транспортного засобу – автомобіля, марки і моделі Chevrolet Вolt, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , покажчик сигналу повороту ліворуч, чи ні, тобто чи міг водій ОСОБА_4 передбачити, що водій автомобіля Chevrolet Вolt, реєстраційний номер НОМЕР_2 , мав намір здійснити маневр повороту ліворуч.
Так, згідно з протоколу про адміністративне правопорушення (доопрацьованому), серії ЕПР1 №600997, від 26 лютого 2026 року, встановлено, що 01 грудня 2025 року о 15 год. 30 хв. у місті Миколаєві по вулиці 6-та Слобідська, біля будинку №102, водій ОСОБА_4 керуючи транспортним засобом – автомобілем Audі А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , був неуважним, виконуючи маневр обгін не переконався у безпеці свого руху та в тому, що попереду рухавшийся транспортний засіб не увімкнув покажчик повороту ліворуч внаслідок чого відбулось зіткнення з рухавшимся у попутному напрямку попереду та виконуючим поворот ліворуч транспортним засобом – автомобілем Chevrolet Вolt, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , після чого продовжив рух та здійснив наїзд на припарковані автомобілі Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_3 та Audi A6, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який зіткнувся з транспортним засобом Mazda 626, реєстраційний номер НОМЕР_5 , який зіткнувся з транспортним засобом Тоуota c-hr Hybrid, реєстраційний номер НОМЕР_6 , водії яких знаходились поза межами автомобілів. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки, чим водій порушив вимоги п.п.«б» п.2.3, п.10.1, п.п.«б» п.14.2 ПДР, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.
Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Так, водії вищезазначених транспортних засобів, що зіткнулись, по-різному пояснювали причини дорожньо-транспортної пригоди.
З письмових пояснень водія ОСОБА_4 від 01 грудня 2025 року вбачається, що він 01 грудня 2025 року близько 15 год. 30 хв. в місті Миколаєві по вулиці 6-та Слобідська в районі будинку №104, керуючи транспортним засобом – автомобілем Audі А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався від вулиці Кузнецька в напрямку вулиці Пограничної та в районі будинку №104 здійснюючи випередження транспортного засобу та під час випередження транспортного засобу Chevrolet Вolt, вказаний транспортний засіб почав повертати ліворуч без включення покажчика повороту внаслідок чого здійснив з ним контактування передньою правою частиною. Внаслідок зіткнення він продовжив рух ліворуч, не впорався з керуванням та здійснив контактування з припаркованими транспортними засобами Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_3 та Audi A6, реєстраційний номер НОМЕР_4 (а.с.20).
З письмових пояснень водія ОСОБА_2 вбачається, що він 01 грудня 2025 року приблизно о 15 год 20 хв., рухаючись по вулиці 6-та Слобідська, біля будинку №102 у місті Миколаєві, хотів здійснити поворот ліворуч, ввімкнувши світловий покажчик повороту, почав змінювати траєкторію руху, побачив в дзеркало автомобіль марки Audі, номерний знак НОМЕР_1 , який їхав позаду на великій швидкості і почав здійснювати обгін, зачепивши його автомобіль і пошкодивши його автомобіль з лівої сторони (двері, крило, бампер, дзеркало, колесо) (а.с.21).
До протоколу про адміністративне правопорушення додано схему місця ДТП від 01 грудня 2025 року, а також додаткову схему місця ДТП, яка складена 24 лютого 2026 року (далі – схема). 
На схемах відображено місце події (ділянку дороги), де сталося зіткнення транспортних засобів, ширину проїжджої частини дороги, напрямок руху транспортних засобів до моменту зіткнення, місце зіткнення транспортних засобів та розташування вказаних транспортних засобів після зіткнення. 
Крім того, у вищевказаній схемі місця ДТП зазначені пошкодження транспортних засобів: автомобіль марки і моделі Audі А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , отримав пошкодження передньої частини, капоту, лівого крила, правого крила, передньої правої дверці, правого дзеркала. Автомобіль Chevrolet Вolt, реєстраційний номер НОМЕР_7 , отримав деформацію передньої лівої дверці, лівого крила, лівого дзеркала, бамперу, решітки радіатора, лівого колеса, лівої блок-фари. Транспортний засіб – автомобіль марки і моделі Mazda 626, реєстраційний номер НОМЕР_5 , отримав пошкодження переднього лівого крила, лівої передньої та задньої дверці, переднього бамперу та лівої блок-фари. Автомобіль марки і моделі Audi A6, реєстраційний номер НОМЕР_4 отримав деформацію передньої двері з лівої сторони, переднього правового крила, задньої правої двері, повністю деформовано ліву сторону транспортного засобу. Автомобіль марки і моделі Тоуota c-hr Hybrid, реєстраційний номер НОМЕР_6 , отримав деформацію переднього лівого крила, бампера, пошкодження колісного лівого диску, тріщину лівої блок-фари. Автомобіль марки і моделі Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_3 , отримав деформацію задньої лівої двері, заднього лівого крила, повністю деформовано задню частину транспортного засобу.
Схема місця ДТП, яка була складена 01 грудня 2025 року, підписана водіями ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Схема місця ДТП, як була складена 24 лютого 2026 року, підписана ОСОБА_2 та двома свідками. 
Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що сам по собі факт зіткнення транспортних засобів без аналізу інших обставин не може бути достатньою підставою для обвинувачення водія у невиконанні ним вимог п.п.«б» п.2.3, п.10.1, п.п.«б» п.14.2 ПДР та є порушенням презумпції невинуватості.
З доданого до справи відеозапису з будівлі, розташованої по вулиці 6 Слобідській в місті Миколаєві встановлено, що початок руху транспортного засобу – автомобіля Chevrolet Вolt, реєстраційний номер НОМЕР_7 (дані щодо ідентифікації автомобіля сторонами не заперечувались) здійснювався з крайнього правого ряду з увімкненим покажчиком повороту ліворуч. Після закінчення маневру, світловий сигнал зміни напрямку руху автомобіля припинив працювати, а вказаний транспортний засіб продовжив рух. Надалі транспортний засіб не видно на відеозапису. Натомість, на відеозапису видно транспортний засіб Audі А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 (дані щодо ідентифікації автомобіля сторони не заперечувались), який рухався у тому ж напрямку, що і автомобіль Chevrolet Вolt, реєстраційний номер НОМЕР_7 . Будь-яких доказів на підтвердження того, що повертаючи ліворуч водій ОСОБА_2 увімкнув покажчик повороту ліворуч матеріали відеозапису не містять. Також, не зафіксовано момент зіткнення на відеозапису. 
Між тим, слід зауважити, що вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом.
Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст.ст.251,255 КУпАП, особи, які уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення, та збір доказів, мають довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме – винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, за встановленими обставинами якого відносно неї складено протокол.
В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні цього правопорушення.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надав орган, який склав протокол про адміністративне правопорушення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.
Разом з тим, поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди, а також наявним у справі відеозаписом не встановлено своєчасного факту подання сигналу світловим покажчиком повороту ліворуч водієм  ОСОБА_2  перед початком здійснення повороту ліворуч. Сукупність зазначених дій створила пряму та реальну небезпеку для учасників руху, оскільки водій ОСОБА_4 об`єктивно був позбавлений можливості своєчасно розпізнати та передбачити намір зміни напрямку руху транспортного засобу під керуванням водія  ОСОБА_2  та, як наслідок, водій транспортного засобу не мав фактичної та технічної змоги вжити заходів спрямованих на запобігання дорожньо-транспортній пригоді, зокрема здійснити екстрене гальмування або змінити траєкторію руху, що прямо свідчить про відсутність у його діях як суб`єктивної, так і об`єктивної можливості передбачити небезпеку, яка виникла з вини іншого учасника дорожнього руху.
За таких обставин, проаналізувавши надані докази, які містяться в матеріалах адміністративної справи в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що вина водія ОСОБА_4 у справі щодо порушення ним вимог п.п.«б» п.2.3, п.10.1, п.п.«б» п.14.2 ПДР, не доведена поза розумним сумнівом, оскільки відсутні беззаперечні, належні та допустимі докази на підтримку такої версії. 
Таким чином, у ході дослідження доказів, виникли обґрунтовані сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_4 за обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. 
Крім того, причинний зв`язок між діями водія та наслідками у виді ДТП, встановлення якого є обов`язковим для визначення наявності у діях водія складу адміністративного правопорушення, можливо тільки у разі доведення того, що за умови виконання водієм вимог ПДР, порушення яких ставиться йому в провину, він мав би технічну можливість відвернути дорожньо-транспортну пригоду.
На переконання апеляційного суду, зібрані у справі докази в їх сукупності не доводять причинний зв`язок між діями водія ОСОБА_4 та наслідками у виді ДТП.
При цьому, суд усвідомлює суспільну небезпеку правопорушень, пов`язаних із забезпеченням безпеки дорожнього руху, необхідність невідворотності покарання порушників та створення умов, які би перешкоджали розповсюдженню таких дій.
Проте, необхідність дотримання вимог ст.62 Конституції України (неможливість обґрунтовувати обвинувачення припущеннями, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь), вимог ст.6 Конвенції (щодо забезпечення прав обвинувачених) та застосування основних принципів та європейських стандартів щодо рівня доказового забезпечення («поза розумних сумнівів»), дає апеляційному суду підстави для висновку про недоведеність достатніми та неспростованими доказами факту порушення ОСОБА_4 у конкретній дорожній обстановці вимог п.п.«б» п.2.3, п.10.1, п.п.«б» п.14.2 ПДР, та вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Недоведеність цих обставини свідчить про відсутність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП є підставою для закриття адміністративного провадження, що правильно констатував і суд першої інстанції.
Посилання в апеляційних скаргах на те, що смуга зустрічного руху, на яку виїжджав транспортний засіб Audі А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не була вільна, а транспортний засіб Chevrolet Вolt, реєстраційний номер НОМЕР_7 , вже почав здійснювати свій маневр пороту ліворуч та фактично знаходився на зустрічній смузі, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. При цьому, не є таким доказом і схема місця ДТП, оскільки на ній зафіксовано розташування транспортних засобів вже після ДТП та сама по собі схема місця ДТП не є беззаперечним доказом здійснення водієм маневру повороту ліворуч та виїзду на зустрічну смугу. Більш того, апеляційний суд зауважує, що за змістом протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_4 не ставиться у провину порушення ним вимог п.п.«в» п.14.2 ПДР.
Також, не випливає на правильність висновку районного суду і посилання адвоката Василинюка В.В. на фактичне порушення водієм ОСОБА_4 інших підпунктів п.14.6 ПДР, які не були зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та ОСОБА_4 не інкримінуються, оскільки суд обмежений формулюванням обвинувачення, зазначеним у протоколі.
При цьому, сам по собі факт здійснення обгону не свідчить про порушення ПДР та не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за відсутності доказів неправомірності такого маневру.
Таким чином, матеріали справи не містять належних та достовірних доказів того, що водієм ОСОБА_4 порушено вимоги п.10.1 ПДР, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди за обставин, що викладені в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення.
Інші посилання в апеляційних скаргах не містять обставин, які не були б з`ясовані судом та могли б потягнути неправильне вирішення справи, а за такого, не впливають на обґрунтовані висновки суду, щодо відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, так як є фактичною, переоцінкою по іншому, доказів, які вже були досліджені та оцінені судом.
Істотних порушень суддею районного суду норм матеріального чи процесуального права, порушення принципів повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, порушення положень КУпАП, Конституції України, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, у тому числі на які посилаються особи, які подали апеляційні скарги, які б могли вплинути на правильність прийнятого рішення, при апеляційному перегляді не встановлено.
Таким чином, оскаржувана постанова судді Інгульського районного суду міста Миколаєва від 17 квітня 2026 року є законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення апеляційних скарг відсутні.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Тимошиним Юрієм Володимировичем, та апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 , яка подана його представником – адвокатом Василинюком Володимиром Володимировичем – залишити без задоволення.
Постанову судді Інгульського районного суду міста Миколаєва від 17 квітня 2026 року, якою стосовно ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду Т.В. Серебрякова