Справа № 390/2445/25 
Номер провадження 2/404/4507/25 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року Фортечний районний суд міста Кропивницького в складі:
головуючого судді – Іванової Н.Ю.
при секретарі - Коцюбі Т.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року до Кропивницького районного суду Кіровоградської області надійшла позовна заява від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись, що відповідач не виконує умови кредитного договору, тому просив стягнути заборгованість у загальному розмірі 14025,90 грн., судові витрати в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн.
Ухвалою судді Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 13 жовтня 2025 року справу передано на розгляд до Фортечного районного суду міста Кропивницького. 
Ухвалою судді Фортечного районного суду міста Кропивницького від 20 листопада 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 
Ухвалою судді Фортечного районного суду міста Кропивницького від 09 грудня 2025 року прийнято до розгляду матеріали справи, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 
10 квітня 2026 року до суду від представника відповідача, адвоката Лазорко Р.Й. надійшов відзив на позовну заяву. Вказано, що відповідач заперечує проти позовних вимог, викладених у позовній заяві позивача, та не визнає їх у повному обсязі.
Долучений до позовної заяви договір підписаний стороною факсимільним підписом, що суперечить ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а отже, не є доказом, що підтверджує укладення даного договору в електронній формі.
У долученому позивачем до позовної заяви договорі про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2879343 від 29 січня 2022 року та додатках до нього в графі «кредитодавець» відсутнє зазначення про підпис договору ЕЦП чи у формі одноразового ідентифікатора. Сам договір, на який посилається позивач за позовом, не може вважатися таким, який укладений в електронній формі, оскільки даний договір не підписаний зі сторони кредитодавця електронним підписом, а тому даний договір не є доказом, що підтверджує укладання договору в електронній формі.
Позивач, окрім 3000,00 грн., заявляє вимогу про стягнення суми простроченої заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 11025,90 гривень.
Відсотки по неукладеному договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2879343 від 29 січня 2022 року нараховані в особливий період.
Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 11 травня 2022 року № 732/280 ОСОБА_1 , з 09 травня 2022 року був мобілізований та проходив військову службу у цій частині. Із посвідчення Збройних сил України серії НОМЕР_2 від 30 листопада 2023 року ОСОБА_1 є учасником бойових дій. 
Отже, ОСОБА_1 як військовослужбовець під час особливого періоду, який був мобілізований та проходив службу у період з 09 травня 2022 року, звільнений від сплати процентів за користування кредитом, що підтверджується відповідними письмовими доказами. Таким чином, нарахування відсотків за вищевказаним неукладеним кредитним договором не відповідає закону, а отже вимоги щодо їх стягнення вважаються необґрунтованими та безпідставними.
Вказано, що вартість правничої допомоги в сумі 8 000,00 грн. з огляду на малозначність справи та складність написання позовної заяви є неспівмірним. Відповідач не погоджується з таким розміром правничої допомоги, адже їх розмір встановлений на власний розсуд та належним чином необґрунтований. Також, вартість правової допомоги є значно завищеною та не відповідає критеріям реальності наданих адвокатських послуг та розумності їх вартості.
21 квітня 2026 року до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача. Вказано, що 29 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2879343, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає 3000 грн. (п. 1.2 договору).
Згідно з п. 9.7.1 кредитного договору, цей Договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного з боку Товариства електронним підписом, в Особистий кабінет Клієнта для ознайомлення та підписання. Електронний підпис Товариства створюється на Договорі шляхом накладання аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами електронного копіювання, за зразком, попередньо узгодженим Сторонами в укладеному Договорі про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів.
Доводи відповідача стосовно відсутності підпису представника товариства є помилковими та безпідставними, оскільки п. 9.7.1 кредитного договору чітко зазначено, що сторони погодили підписання договору зі сторони товариства (Позикодавця) шляхом накладення аналогу власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства.
Оскільки відповідачем було акцептовано умови кредитного договору, ним було надано згоду саме на таку форму підписання правочину з боку ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», а отже наявність в кредитному договорі відтвореного підпису та печатки, як це передбачено п. 7.6 кредитного договору, є достатньою ідентифікацією кредитодавця в розумінні ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Отже, даний кредитний договір укладений відповідно до вимог чинного законодавства у електронній формі.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача посилається на положення п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», стверджуючи про наявність пільг щодо звільнення від сплати відсотків за кредитним договором.
Позивач вважає ці аргументи безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
Право на звільнення від нарахування відсотків виникає у військовослужбовців з моменту початку і на весь час їх призову (або прийняття на службу). 
Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір № 2879343 було укладено 29 січня 2022 р. Водночас, згідно з наданою довідкою ВЧ НОМЕР_1 від 11 вересня 2022 р., відповідач набув статусу військовослужбовця лише 09 травня 2022 р. Тобто період нарахування процентів не охоплює період перебування відповідача на військовій службі.
Таким чином, на момент укладення кредитного договору та нарахування відсотків за користування кредитними коштами відповідач не мав статусу військовослужбовця, а отже, на цей період дія вказаної норми закону на нього не поширювалася. 
Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що у період утворення простроченої заборгованості відповідач як військовослужбовець брав участь у здійсненні заходів, про які йдеться у пункті 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», отже підстави для ненарахування процентів за користування кредитом відсутні. 
У матеріалах справи відсутні довідки з військової частини, видані станом на поточну дату, які б підтверджували, що Відповідач станом на день розгляду справи продовжує перебувати на військовій службі та не був звільнений.
Позивач заперечує проти твердження відповідача про необґрунтованість розміру витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн., оскільки така сума є обґрунтованою, відповідає середнім ринковим розцінкам на аналогічні послуги в Україні та узгоджується з положеннями чинного законодавства і судової практики.
11 травня 2026 року від представника відповідача до суду надійшли додаткові письмові пояснення у справі. Вказано, що позивач у позовній заяві стверджує, що ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» відповідно до умов неукладеного договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2879343 від 29 січня 2022 року, надало відповідачу кошти в сумі 3000,00 грн. 
Проте, підтвердження факту отримання відповідачем грошових коштів на умовах кредитного договору по даній справі, позивачем суду не надано.
Відповідач категорично заперечує, що вона отримувала кошти на умовах зазначеного договору у позовній заяві по даній справі. 
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Надані позивачем розрахунок заборгованості не є документами первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який, відповідно, повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (позивача).
Надана АТ КБ «Приватбанк» довідка, не підтверджує факт надання ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» кредитних коштів відповідачу на умовах неукладеного договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2879343 від 29 січня 2022 року, оскільки, в даній довідці відсутні дані про призначення платежу, а саме, що ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» здійснено надання коштів на умовах неукладеного договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2879343 від 29 січня 2022 року. Крім того, у даній довідці відсутні дані про платника коштів, адже у ній немає даних, що кошти в сумі 3000,00 грн., були наданні ТОВ «ЛІНЕУРА Україна», а тому дана довідка не підтверджує факт виконання ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» умов неукладеного договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2879343 від 29 січня 2022 року.
ОСОБА_1 як військовослужбовець під час особливого періоду, який був мобілізований та проходив службу у період з 09 травня 2022 року, звільнений від сплати процентів за користування кредитом, що підтверджується відповідними письмовими доказами.
Враховуючи сукупність обставин цієї конкретної справи, розмір судових витрат у сумі 8000,00 грн., є неспівмірним із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим часом на надання таких послуг (підготовка позовної заяви не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи, нормативно правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося, справа розглядається без участі представників, не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру), а тому не підлягають задоволенню.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій зазначав, що позовну заяву підтримує в повному обсязі, просив розгляд справи проводити за його відсутності.
Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, просили здійснювати розгляд справи за відсутності сторони відповідача. 
За правилами частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне.
Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Судом установлено, що 29 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2879343, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Сума кредиту (загальний розмір) складає 3000 грн. (п. 1.2 договору).
Згідно з п. 9.7 кредитного договору договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, що відтворений шляхом використання Клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується автоматично на стороні Товариства для кожного разу використання та направляється Клієнту на номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству в ІТС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення Клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору створює підпис Клієнта на Договорі та вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. 
Відповідно до п. 1.1 кредитного договору укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Вебсайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. 
Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Однак, відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 205 ЦК України - правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ч.12 ст. 11 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. 
У п.6 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію», визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. 
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. 
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно п. 2.1 кредитного договору Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки або іншої платіжної картки Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту. 
Відповідно до п. 3.1 кредитного договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». 
Згідно з п. 1.4.1, 1.4.2 кредитного договору нарахування процентів здійснюється за стандартною або зниженою процентною ставкою. Відповідно до положень Договору, якщо Клієнт до визначеної у кредитному договорі дати, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою.
Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 14025,9 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту – 3000 грн.; заборгованість за процентами – 11025,9 грн.
10 вересня 2023 року ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали договір факторингу №ККЛУ 10082023. 
Згідно вищевказаного договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Лінеура Україна», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 2879343.
За змістом ст. 3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Ст. 638, 640 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ст.525,526,530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.610,611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Крім того, до відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики.
Зокрема, відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з ч.1,3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Крім того, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Згідно з ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.
В даному випадку суд виходить з того, що сторони є вільними в укладанні договору та визначенні його умов. 
Кредитний договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов такого виду договорів, що підтверджується їх підписами у відповідному письмовому документі.
При цьому, кредитний договір, укладений в інформаційно-телекомунікаційній системі шляхом обміну електронними повідомленнями, з підписанням електронним цифровим підписом, електронним підписом з одноразовим ідентифікатором або іншим аналогом власноручного підпису, відповідно до ст. 207 ЦК України, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, тобто недійсним в силу закону, та відповідно до ст. 215 ЦК України визнання його таким судом не вимагається.
В силу приписів ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010).
При цьому, встановлення обставин, за яких правочин може бути визнаний недійсним/нікчемним, за відсутності відповідних заперечень з боку заінтересованої сторони, виходить за межі судового розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Так, в даній справі суд вважає встановленим та доведеним, що ТОВ «Лінеура Україна» та відповідач діючи вільно, на власний розсуд, уклали договір про надання коштів, відповідно до якого відповідач отримав кредит, зобов`язавшись повернути його та сплатити проценти за користування коштами в порядку та строки, визначені договором.
Вказаний кредитний договір оформлений письмовим документом і підписаний сторонами в передбачений чинним законодавством спосіб, зокрема, позичальником/відповідачем електронним цифровим підписом з одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з положеннями ст. 207, 1055 ЦК України, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Факт підписання договору відповідачем та, відповідно, факт укладання кредитного договору, підтверджується безпосередньо дослідженими судом письмовими доказами.
Жодних обставин, які б свідчили про недійсність (нікчемність) вказаного кредитного договору, за аналізом та оцінкою наданих позивачем доказів судом не встановлено. 
На спростування правомірності укладеного кредитного договору відповідач належних та допустимих доказів не подав.
За змістом кредитного договору надання кредиту позичальнику/відповідачу передбачалось шляхом безготівкового переказу кредитних коштів, первісний кредитор виконав свої зобов`язання за кредитним договором, здійснивши переказ коштів.
Належних та допустимих доказів на спростування факту отримання кредитних коштів за вказаним кредитним договором відповідач суду не надав.
Також судом встановлено, що відповідач порушив умови укладеного кредитного договору, оскільки належним чином не виконав свого зобов`язання щодо повернення кредиту у строки, визначені договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.
При цьому суд враховує, що відбулась заміна кредитора, до позивача перейшли права вимоги, і позивач має право вимагати від відповідача сплати заборгованості за кредитним договором.
Як вже зазначалось, в межах цієї справи позивач вимагає стягнення з відповідача заборгованості за вказаним кредитним договором, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 3000 грн., нарахованих процентів – 11025,90 грн.
Ухвалюючи рішення, суд враховує, що представник відповідача посилався, серед іншого, на ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» як на підставу звільнення відповідача від сплати процентів за користування кредитними коштами за весь час.
Так, відповідно до ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
На підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» з 18 березня 2014 в Україні розпочався особливий період. 
Указом Президента України від 24 лютого 2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022, який продовжувався і діє до цього часу.
Згідно з довідки військової частини, ОСОБА_1 з 09 травня 2022 року був мобілізований та проходив військову службу, а відповідно до посвідчення є учасником бойових дій, отже на нього у цей період розповсюджуються пільги, визначені вищевказаним Законом.
Таким чином, враховуючи, що кредит відповідачем отримано 29 січня 2022 року, з 09 травня 2022 року він був військовослужбовцем, суд вважає, що з вказаної дати на нього розповсюджуються положення ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і підстав для стягнення з нього заборгованості по процентам не було. 
За вищевказаних підстав з відповідача підлягає стягненню розмір заборгованості по процентам у сумі 423,90 грн.
Отже, позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача слід стягнути 3 000 грн. основного боргу та 423,90 грн. заборгованості по процентам.
Крім того позивачем заявлені до стягнення судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн.
Як передбачено ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Здійснення таких витрат позивачем підтверджується наданими суду документами, які є належними та допустимими доказами. 
Окрім того, суд вважає такий розмір витрат на оплату послуг адвоката співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторін.
Таким чином суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 700 грн. 
Згідно з ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З відповідача на користь позивача необхідно стягнути 591,34 грн. сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.2,4,5,12,13,76-82,89,137,141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 2879343 від 29 січня 2022 року у розмірі 3 423,90 грн., 591,34 грн. витрат по сплаті судового збору та 700 грн. витрат понесених на правову допомогу. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», адреса: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, б.1, корпус 28, 4-й поверх, код ЄДРПОУ 35234236.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Повний текст судового рішення складено 13.05.2026 року. 

Суддя Фортечного районного суду 
міста Кропивницького Н. Ю. Іванова