номер провадження справи 5/65/26

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2026 Справа № 908/704/26
м. Запоріжжя Запорізької області 

Господарський суд Запорізької області у складі: судді Проскурякова К.В., при секретарі судового засідання Соколові А.А., розглянувши матеріали справи

За позовом: Державної установи “Качанівська виправна колонія (№54)” (пров. Вишневий, буд. 16, м. Харків, 61124; код ЄДРПОУ 08564564)
До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Інкам Фінанс” (вул. Каховська, буд. 11-А, каб. 8, м. Запоріжжя, 69096)
про стягнення 16 007,74 грн., 

Без участі представників сторін

СУТНІСТЬ СПОРУ:

20.03.2026 через підсистему “Електронний суд” ЄСІКС до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Державної установи “Качанівська виправна колонія (№54)” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Інкам Фінанс” про стягнення 16 007,74 грн.
20.03.2026 автоматизованою системою документообігу Господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу №908/704/26 розподілено судді Проскурякову К.В.
Ухвалою суду від 10.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/704/26 в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи. Вирішено розгляд справи по суті розпочати з 08.05.2026, запропоновано сторонам здійснити відповідні процесуальні дії та подати усі наявні в них докази, які стосуються предмету спору.
Відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. 
Згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Статтею 248 ГПК України визначено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Як вбачається з позовної заяви в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 18 грудня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» (Продавець) та Державною установою «Качанівська виправна колонія (№ 54)» (Покупець) укладено Договір поставки № 06-215-СК (далі договір). За умовами договору Продавець зобов`язується поставити і передати у власність Покупцю Дизельне паливо (Євро 5), талон, у кількості 765 літрів, а Покупець прийняти та оплатити продукцію на умовах цього Договору. ДК 021-2015- 09130000-9 Нафта і дистилянти. Відпуск Товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-картки) на отримання товару відповідно «Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997. Згідно видаткової накладної ДУ «Качанівська виправна колонія (№54)» у відповідності до Договору № 06-215-СК від 18 грудня 2024 року оплатила 36 720 грн. 00 коп. (Тридцять шість тисяч сімсот двадцять гривень 00 копійок) за Дизельне паливо (Євро 5). В свою чергу при звернені до пунктів АЗС зазначених у Договорі № 06-215-СК, неможливо отримати паливо на підставі його відсутності. АЗС зачинені. Для вирішення даного питання ДУ «Качанівська виправна колонія (№ 54)» звернулась (засобами електронного зв`язку) із заявою до ТОВ «ІНКАМ ФІНАНС», з проханням щодо повернення сплачених коштів за невикористані талони/скретч-карт. На підставі того, що у мережах АЗС, які мають здійснювати постачання Товару, вказаний Товар відсутній, відсутнє паливо, (АЗС зачинені) а саме (Дизельне паливо (Євро 5)). Зазначена заява була залишена без розгляду, відповіді ДУ «Качанівська виправна колонія (№54)» не отримала. На неодноразові звернення засобами телефонного зв`язку та звернення безпосередньо до представника ТОВ «ІНКАМ ФІНАНС» питання не вирішено по суті. В порушення умов договору, постачання Товару Позивачу на визначених Договором АЗС станом на час звернення до суду з вказаною позовною заявою Відповідачем не відновлено та недопоставлено Позивачу по Договору Товар – Дизельне паливо (Євро 5) (в талонах) 305 літрів на 14 640,00 грн. На підставі викладеного, посилаючись на ст.ст. 11, 509, 525, 530, 549, 693 Цивільного кодексу України, позивач просить суд позов задовольнити та стягнути з ТОВ “Інкам Фінанс” на користь позивача основну заборгованість у розмірі 14 640,00 грн. та пеню на суму 1 367,74 грн.
Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 11 ст. 242 ГПК України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Відповідно до даних “Діловодство спеціалізованого суду” Господарського суду Запорізької області у Товариства з обмеженою відповідальністю “Інкам Фінанс” (код ЄДРПОУ 40308189) наявний зареєстрований електронний кабінет в підсистемі “Електронний суд” ЄСІКС.
З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 10.04.2026 про відкриття провадження у справі № 908/704/26 направлена до електронного кабінету в підсистемі “Електронний суд” ЄСІКС ТОВ “Інкам Фінанс” та відповідач отримав вказану ухвалу – 10.04.2026, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Отже, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи № 908/704/26 в суді.
Станом на 09.06.2026 відповідач відзив на позовну заяву, запропонований надати ухвалою від 10.04.2026 до суду не направив, клопотань про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін суду не надав. 
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.
09.06.2026 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення. 
З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд

ВСТАНОВИВ:

18.12.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інкам Фінанс» (Продавець) та Державною установою «Качанівська виправна колонія (№ 54)» (Покупець) укладений Договір поставки № 06-215-СК (Договір). 
Відповідно до п. 1.1. договору, предметом договору є придбання пально-мастильних матеріалів (талонів), За цим Договором Продавець зобов`язався поставити і передати у власність Покупцю Дизельне паливо (Євро 5), талон, а Покупець прийняти та оплатити продукцію на умовах цього Договору. ДК 021-2015-09130000-9 Нафта і дистилянти.
Пунктом 1.3. договору передбачено, що кількість продукції, асортимент і ціна зазначаються в Специфікації, відповідно до якої зазначено: дизельне паливо (Євро 5), талон, кількість – 765 літрів на загальну суму 36 720,00 грн., в т.ч. ПДВ – 6 120,00 грн.
Згідно з п. 1.5. договору, кількість та вартість товару згідно специфікації та накладних на товар. Відпуск Товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-картки) на отримання товару відповідно "Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами" затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997.
Загальна сума договору складає: 36 720,00 гривень (тридцять шість тисяч сімсот двадцять 00 копійок) у т.ч. ПДВ (20%) 6 120,00 грн. (п. 3.1. договору).
Пунктом 5.3 Договору визначено, що Продавець зобовязаний забезпечити зберігання придбаного Покупцем Товару протягом 365 (триста шістдесят п`ять) календарних днів з дати поставки (далі – строк зберігання). Видача Товару зі зберігання здійснюється на АЗС (автозаправні станції) згідно переліку АЗС, який повинен містити не менше 2 власних АЗС у м. Харкові та не менше 2 АЗС у кожній області України, який доводиться до відома Покупця шляхом розміщення та оновлення (змінюється в односторонньому порядку) Продавцем на ВЕБ-сайті Продавця або шляхом надання Покупцю в письмовій формі актуального переліку, чинного на дату вимоги.
Відповідно до п. 5.8. договору, у випадку неотримання Покупцем зі зберігання Товарів протягом строку зберігання, Продавець має право вимагати повернення (у власність Продавця) таких Товарів, а Покупець зобов`язаний повернути такі Товари. Повернення Товару здійснюється шляхом підписання Сторонами відповідної видаткової накладної на повернення Товару. Якщо повернуті Продавцю Товари були оплачені Покупцем, Продавець повертає Покупцю оплачені за Товари кошти. Право власності на Товар переходить від Покупця до Продавця з дати підписання накладної на повернення Товару.
Згідно з п. 6.3.1. договору, Постачальник зобов`язався забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим Договором; забезпечити поставку товарів, якість яких відповідає умовам, установленим розділом 2 цього Договору.
Розділом 7 договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та цим Договором (7.1.) Види порушень та санкції за них, установлені Договором: За невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором, сторони несуть відповідальність шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного стороною зобов`язання за кожний день прострочення (7.1.1.).
На виконання умов договору, Державною установою «Качанівська виправна колонія (№ 54)» на користь та Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкам Фінанс» перераховані грошові кошти на загальну суму 36 720,00 грн. за придбання товару за видатковою накладною № 0006/0001237 від 19.12.2024 згідно платіжної інструкції № 828 від 23.12.2024.
Як зазначає позивач, при звернені до пунктів АЗС зазначених у Договорі № 06-215-СК, неможливо отримати паливо на підставі його відсутності. АЗС зачинені. Для вирішення даного питання ДУ «Качанівська виправна колонія (№ 54)» звернулась (засобами електронного зв`язку) із заявою до ТОВ «ІНКАМ ФІНАНС», з проханням щодо повернення сплачених коштів за невикористані талони/скретч-карт. На підставі того, що у мережах АЗС, які мають здійснювати постачання Товару, вказаний Товар відсутній, відсутнє паливо, (АЗС зачинені) а саме (Дизельне паливо (Євро 5)). Зазначена заява була залишена без розгляду, відповіді ДУ «Качанівська виправна колонія (№54)» не отримала. На неодноразові звернення засобами телефонного зв`язку та звернення безпосередньо до представника ТОВ «ІНКАМ ФІНАНС» питання не вирішено по суті.
Повернення пального яке знаходиться на відповідальному зберіганні або повернення сплачених коштів за невикористані талони/скретч-карт залишилось невирішеним. 
Згідно доданих до матеріалів копії скетч-карток, на балансі позивача обліковується залишок невикористаного Дизельного палива (Євро 5) (в талонах) 305 літрів на 14 640,00 грн.
На підставі викладеного позивач звернувся з вказаним позовом про стягнення з ТОВ “Інкам Фінанс” на користь Державної установи “Качанівська виправна колонія (№54)” основної заборгованості за договором поставки № 06-215-СК від 18.12.2024 на суму 14 640,00 грн. та пені у розмірі 1 367,74 грн.
Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, додаткові пояснення, проаналізувавши норми чинного законодавства суд при прийнятті рішення враховує наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно вимог ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму. 
Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладання договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (частина перша ст.656 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Відповідно до ч. 1 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором, або законом. Передання майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки. До передання прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно (частина 2 цієї статті).
Згідно зі ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 665 ЦК України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.
Статтею 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.
Судом встановлено, що на виконання умов вказаного договору Державною установою “Качанівська виправна колонія (№54)” перераховано на рахунок Відповідача грошові кошти на загальну суму 36 720,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 828 від 23.12.2024.
Однак, ТОВ «Інкам Фінанс» здійснив відпуск ДУ “Качанівська виправна колонія (№54)” дизпалива частково на суму 22 080,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та зазначено позивачем у позовній заяві.
Постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997 затверджені Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, згідно яких торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та автогазозаправних пунктів (надалі - АЗС) (абзац 2 п.3 Правил).
Згідно з п.9 Правил, розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.
Спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року №281/171/578/155 затверджена Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі - Інструкція).
Згідно з п.3 Інструкції, талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.
Порядок відпуску нафтопродуктів за талонами визначений у п.п.10.3.3 Інструкції, а саме: форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона.
Тож, талон є документом, який засвідчує право його власника отримати пальне на АЗС.
Отже, відпускання пального здійснюється за фактом пред`явлення віртуальної паливної карти – віртуального особливого рахунку Покупця, за видами палива, на якому обліковується передплачений обсяг пального у літрах, що надає право отримати пальне за допомогою Терміналу або Мобільного додатку, на АЗС Продавця, що зазначені на Вебсайті.
Пальне обліковується на Паливній віртуальній картці в літрах. Паливна картка не є платіжним засобом.
Тобто, віртуальна картка є достатнім підтвердженням факту укладання договору купівлі-продажу пального і дає право Позивачеві на його отримання, а Відповідача зобов`язує відпустити пальне. Останній має право на заміну талонів, але ця заміна не повинна позбавляти споживача права власності та не повинна призводити іншу сторону до безпідставного збагачення за рахунок споживачів.
Однак, станом на час звернення до суду з вказаною позовною заявою (20.03.2026) та прийняття рішення (09.06.2026) відповідач не здійснив поставку товару на суму 14 640,00 грн. 
Відповідно до ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.
Згідно з ч. 1 та ч. 2 статті 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Таким чином, відповідно до частини другої статті 693 ЦК України у покупця виникає право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати від продавця, який одержав суму попередньої оплати товару і не поставив його у встановлений строк.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.10.2013 у справі № 5011-42/13539-2012/3-30гс13.
Отже, у розумінні приписів цієї норми покупцю належить право вимагати, крім іншого, повернення передоплати за непоставлений товар. При цьому, попередньою оплатою є часткова або повна оплата товару до його передання продавцем.
Визначене зазначеною нормою право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове грошове зобов`язання.
Тобто, виходячи з аналізу положень статті 693 ЦК України умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Тобто, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.
При цьому, оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 року по справі №918/631/19.
Відповідач своїм правом щодо надання заперечень на позов не скористався, письмовий відзив суду не направив, доказів погашення заборгованості не представив як і заперечень на вищевказану претензію позивача. 
Контррозрахунку спірної суми як і доказів сплати суми боргу у повному обсязі або частково відповідачем суду не надано.
За таких обставин, на час розгляду справи в суді сума основної заборгованості складає 14 640,00 грн., яка підтверджена матеріалами справи.
Враховуючи вищевикладене, заявлені позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми основної заборгованості у розмірі 14 640,00 грн. є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
У зв`язку з порушенням відповідачем строків поставки товару, позивачем на підставі п. 7.1.1. договору нараховано пеню у розмірі 1 367,74 грн.
Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з приписами ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2).
Проте, в порушення вищевказаних вимог ДУ “Качанівська виправна колонія (№54)” не додано відповідної заяви (вимоги) про повернення сплачених коштів за невикористані талони/скетч-карти з доказами її надіслання на адресу «ТОВ «Інкам Фінанс».
Крім цього, у позовній заяві також не зазначено дати надсилання вищевказаної вимоги та період нарахування пені на суму 1 367,74 грн. 
З урахуванням вищевикладеного відсутні підстави для задоволення позовних вимог у частині стягнення пені на суму 1 367,74 грн.
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ГПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (ч. 1). Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно із ст. 129-1 Конституції України, ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За приписами ст. ст. 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
У відповідності до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно зі ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Статтею 78 ГПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Також у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Підсумовуючи викладене, враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Інші доводи сторін у відповідних частинах сум до уваги судом не приймаються в силу викладеного.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме на відповідача – 2 434,82 грн. судового збору.
Керуючись ст. ст. 129, 233, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Інкам Фінанс” (вул. Каховська, буд. 11-А, кабінет № 8, м. Запоріжжя, 69096; код ЄДРПОУ 40308189) на користь Державної установи “Качанівська виправна колонія (№54)” (пров. Вишневий, буд. 16, м. Харків, 61124; код ЄДРПОУ 08564564) основну заборгованість у розмірі 14 640 (чотирнадцять тисяч шістсот сорок) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 434 (дві тисячі чотириста тридцять чотири) грн. 82 коп. Видати наказ після набрання рішенням чинності.
3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 15.06.2026.

Суддя К.В.Проскуряков

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.