Справа № 369/19499/24
Провадження № 2/369/2344/26
РІШЕННЯ
Іменем України

18.06.2026 рокуКиєво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді Пінкевич Н.С.,
секретаря Худинець Д.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Вишневої міської територіальної громади в особі Вишневої міської ради Бучанського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, 

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Вишневої міської ради Бучанського району Київської області про визнання за нею права власності на спадкове майно - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 56,6 кв. м, житловою площею 41,1 кв. м.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На день смерті спадкодавиця була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2 .
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої увійшла квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 . 
Позивач зазначає, що за життя ОСОБА_3 заповіту не склала, у зв`язку з чим спадкування після її смерті має здійснюватися за законом. ОСОБА_1 є онукою спадкодавиці та вважає, що має право на спадкування за правом представлення відповідно до частини першої статті 1266 ЦК України, оскільки її батько - ОСОБА_4 , син спадкодавиці, помер раніше неї, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Позивач посилається на те, що родинні відносини між нею та спадкодавицею підтверджуються відповідними документами, зокрема свідоцтвом про народження позивачки, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо державної реєстрації народження її батька ОСОБА_4 , свідоцтвом про смерть батька, свідоцтвом про одруження позивачки, рішенням суду про розірвання шлюбу та ухвалою суду про виправлення описки.
На підтвердження прийняття спадщини позивач зазначає, що у встановлений законом шестимісячний строк звернулася до Вишневої державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку з чим була заведена спадкова справа № 74/2023 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .
Позивач вказує, що вона є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 , оскільки інші особи, у тому числі відповідач ОСОБА_2 , у встановлений законом строк спадщину не прийняв.
03 червня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Вишневої державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно. Однак постановою державного нотаріуса Вишневої державної нотаріальної контори Філатової І.І. від 03 червня 2024 року № 885/02-14/02-31 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю у позивачки оригіналу свідоцтва про право власності на зазначену квартиру.
Також позивач зазначає, що намагалася отримати дублікат свідоцтва про право власності ОСОБА_3 на спірну квартиру, звернувшись із відповідною заявою до Вишневого міського голови. Проте листом Виконавчого комітету Вишневої міської ради від 30 серпня 2023 року № 3/02-2930 їй було відмовлено у видачі дубліката свідоцтва з посиланням на відсутність у виконавчого комітету правових підстав для прийняття рішення щодо виготовлення та видачі дубліката свідоцтва про право власності на квартиру.
Крім того, позивач посилається на те, що державним нотаріусом Вишневої державної нотаріальної контори Філатовою І.І. постановою від 31 травня 2024 року № 877/02-14/02-31 було відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері ОСОБА_3 , оскільки останній пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини та відповідно до статті 1272 ЦК України вважається таким, що спадщину не прийняв.
Посилаючись на те, що вона прийняла спадщину після смерті баби у встановленому законом порядку, однак не має можливості оформити спадкові права в нотаріальному порядку через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на квартиру, а також зазначаючи правове обґрунтування свого позову на підставі ч. 5 ст. 11, ст.ст. 15, 16, 392, 1216, 1217, 1218, 1222, 1223, ч. 1 ст. 1266, 1269, 1270, ч. 1 ст. 1272, ст. 1296 ЦК України, позивач просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом за правом представлення після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2024 року відкрито позовне провадження у даній справі із призначенням підготовчого судового засідання.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 лютого 2025 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано у Вишневої державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи №74/2023 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4  ОСОБА_3 .
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2026 року залучено у якості співвідповідача Вишневу міську територіальну громаду в особі Вишневої міської ради Бучанського району Київської області по даній цивільній справі. 
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 квітня 2026 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування – залишено без розгляду.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 квітня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні встановивши загальний порядок дослідження доказів у справі.
Відповідачі у справі відзив на позов до суду не подали.

Позивач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про дату час та місце розгляду справи належним чином. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Просила позов задоволити та подала заяву в подальшому розглядати справу за її відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату час та місце розгляду справи належним чином.
Відповідач Вишнева міська територіальна громада в особі Вишневої міської ради Бучанського району Київської області свого представника до суду не направила, хоча була повідомлена про дату час та місце розгляду справи належним чином.

У відповідності до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за №761/38266/14, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини справи та правовідносини, що виникли між сторонами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з таких підстав.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При розгляді справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є бабою позивачки ОСОБА_1 .
На день смерті ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2 .
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої увійшла квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 56,6 кв. м, житловою площею 41,1 кв. м.
Судом встановлено, що право власності ОСОБА_3 на зазначену квартиру виникло на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 10 квітня 1998 року виконавчим комітетом Вишневої міської ради згідно з рішенням від 23 грудня 1997 року № 83/11, зареєстрованого в БТІ 10 квітня 1998 року за № 155/28 у книзі 1.
Право власності спадкодавиці на спірну квартиру на час відкриття спадщини також підтверджується листом КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» від 27 квітня 2023 року № 625.
За життя ОСОБА_3 заповіту не склала, у зв`язку з чим спадкування після її смерті здійснюється за законом.
Позивачка ОСОБА_1 є онукою спадкодавиці ОСОБА_3 . Її батько - ОСОБА_4 , який був сином спадкодавиці, помер раніше спадкодавиці, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Родинні відносини позивачки зі спадкодавицею підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами, зокрема свідоцтвом про народження позивачки, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо державної реєстрації народження ОСОБА_4 , свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 , свідоцтвом про одруження позивачки, рішенням Києво-Святошинського районного суду від 05 серпня 2015 року про розірвання шлюбу та ухвалою суду від 22 грудня 2015 року про виправлення описки.
Таким чином, судом встановлено, що позивачка є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 за правом представлення.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 у встановлений законом строк, звернувшись 06 березня 2023 року до Вишневої державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.
На підставі зазначеної заяви Вишневою державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 74/2023 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , що підтверджується матеріалами спадкової справи, копії якої надійшли до суду від Вишневої державної нотаріальної контори.
Згідно з матеріалами спадкової справи № 74/2023 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , позивачка ОСОБА_1 у встановленому законом порядку подала заяву про прийняття спадщини та є особою, яка прийняла спадщину після смерті спадкодавиці.
03 червня 2024 року позивачка звернулася до Вишневої державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, яка входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 .
Однак постановою державного нотаріуса Вишневої державної нотаріальної контори Філатової І.І. від 03 червня 2024 року № 885/02-14/02-31 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю у позивачки оригіналу свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 10 квітня 1998 року виконавчим комітетом Вишневої міської ради.
Отже, судом встановлено, що позивачка фактично позбавлена можливості оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку не у зв`язку з відсутністю спадкового права, а через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно.
Також судом встановлено, що позивачка вживала заходів для отримання дубліката свідоцтва про право власності на квартиру, звернувшись із відповідною заявою до Вишневого міського голови.
Проте листом Виконавчого комітету Вишневої міської ради від 30 серпня 2023 року № 3/02-2930 позивачці відмовлено у видачі дубліката свідоцтва з посиланням на відсутність у виконавчого комітету правових підстав для прийняття рішення щодо виготовлення та видачі дубліката свідоцтва про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .
Суд також бере до уваги, що постановою державного нотаріуса Вишневої державної нотаріальної контори Філатової І.І. від 31 травня 2024 року № 877/02-14/02-31 ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки він пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини та відповідно до статті 1272 ЦК України вважається таким, що спадщину не прийняв.
Під час розгляду справи встановлено, що у цивільній справі № 369/9808/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа — Вишнева державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, Києво-Святошинським районним судом Київської області ухвалено рішення від 11 липня 2025 року, яким у позові ОСОБА_2 відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану його представником ОСОБА_5 , залишено без задоволення, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 липня 2025 року залишено без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 27 лютого 2026 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 липня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року.
Таким чином, відповідач ОСОБА_2 не набув статусу спадкоємця після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , оскільки пропустив строк для прийняття спадщини, а рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 липня 2025 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року, йому відмовлено у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини.
За таких обставин, з урахуванням матеріалів спадкової справи № 74/2023 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , копії якої надійшли до суду від Вишневої державної нотаріальної контори, суд приходить до висновку, що позивачка у даній справі ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину у встановлений законом строк.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків, тобто спадщини, від фізичної особи, яка померла, спадкодавця, до інших осіб - спадкоємців.
Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частини першої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
За змістом частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.
Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261–1265 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.
Оскільки батько позивачки - ОСОБА_4 , який був сином спадкодавиці, помер до відкриття спадщини, позивачка ОСОБА_1 як онука спадкодавиці має право на спадкування за законом за правом представлення.
Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Згідно з частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Судом встановлено, що позивачка у межах шестимісячного строку звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому належним чином прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 .
Згідно зі статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність такого свідоцтва не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
За змістом статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріальному порядку, оскільки нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на квартиру, яка входить до складу спадщини.
Відповідно до пункту 4.19 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює спадкоємцю процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Суд враховує, що у спірних правовідносинах позивачка просить визнати за нею право власності на спадкове майно не як первинний спосіб набуття права власності, а як спосіб судового захисту вже набутого нею спадкового права, яке не може бути оформлене у нотаріальному порядку з незалежних від неї причин.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Таким чином, оскільки позивачка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 у встановлений законом строк, є спадкоємцем за законом за правом представлення, інші спадкоємці, які б прийняли спадщину у встановлений законом строк, відсутні, а оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку є неможливим через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на квартиру, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для захисту спадкових прав позивачки шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно в судовому порядку.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, зокрема документи, які підтверджують факт смерті спадкодавиці, склад спадкового майна, право власності спадкодавиці на квартиру, родинні відносини позивачки зі спадкодавицею, факт прийняття позивачкою спадщини, матеріали спадкової справи № 74/2023, постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а також судові рішення у справі № 369/9808/24 щодо відмови ОСОБА_2 у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом за правом представлення після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 56,6 кв. м, житловою площею 41,1 кв. м.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, 
ухвалив
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Вишневої міської територіальної громади в особі Вишневої міської ради Бучанського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 . 

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Інформація про відповідача:  ОСОБА_2 , громадянин Російської Федерації, адреса місця проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП – відсутній.
Інформація про відповідача: Вишнева міська рада Бучанського району Київської області, 08132, Київська обл., Бучанський р-н, м. Вишневе, вул. Святошинська, 29, Код ЄДРПОУ: 04054628. 

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 18 червня 2026 року.

Суддя      Наталія ПІНКЕВИЧ