МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ

В И Р О К 
іменем України
Справа № 210/1593/25 
Провадження № 1-кп/210/273/26 
03 червня 2026 року          
Металургійний районний суд м. Кривого Рогу у складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника      ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривий Ріг в залі судових засідань кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 12025046710000061 від 10.03.2025 року відносно:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, а саме:
- 26.02.2024 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття призначеного покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;
- 07.11.2024 року Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання за зазначеним вироком більш суворим покаранням за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.02.2024, призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбуття призначеного покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;
- 27.02.2026 року Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 186 КК України, до покарання у виді 7 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 ч. 1 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.11.2024, остаточно призначено покарання у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі,
який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку за ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин при наступних обставинах.
Так, 08.03.2025 приблизно о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи біля житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , здійснював вигул собаки породи «Стафтер`єр» без намордника, де в цей час перебував потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із дружиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та сусідкою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Далі, потерпілий ОСОБА_6 , підійшов до ОСОБА_4 , який на цей час знаходився на першому поверсі третього під`їзду будинку АДРЕСА_3 , та зробив зауваження стосовно порушення норм вигулу собаки, в результаті чого між останніми виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_4 на ґрунті раніше неприязних відносин, виник прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 .
ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, дістав правою рукою, з правої зовнішньої кишені своєї кофти, газовий балончик сльозоточивої та дратівливої дії, та знаходячись навпроти потерпілого ОСОБА_6 направив вказаний балончик та розпилив в очі останньому, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку обох очей, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки.
Таким чином,  ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження.
Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.
В судовому засіданні обвинувачений свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, у вчиненому розкаявся та зазначив, що не оспорює фактичні обставини обвинувачення, дійсно вчинив вказаний вище злочин за обставин, які встановлені стороною обвинувачення та зазначені в обвинувальному акті, показання дає добровільно, заяв по застосування заборонених методів зі сторони обвинувачення не надходило.
Прокурор заявив клопотання про застосування положень частини 3 статті 349 КПК України та просив не досліджувати обставини справи, оскільки обвинувачений фактичні обставини вчинення злочину визнає повністю.
Обвинувачений та захисник, кожен окремо, дане клопотання підтримали.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та беззаперечно, його показання відповідають суті обвинувачення, фактичні обставини не оспорюються, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння злочину, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив злочину, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності; обставини, які характеризують особу обвинувачуваної, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за доцільне не досліджувати у повному обсязі докази відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України, обмежившись допитом обвинувачуваного, дослідженням матеріалів, які стосуються речових доказів та вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченого, без проведення допиту свідків, дослідження письмових матеріалів провадження в повному обсязі.
Судом встановлено, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст такого порядку та у суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін, обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, які ним не оспорюються, усвідомлює обмеження у подальшому оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлене  ОСОБА_4 .
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за частиною 1 статті 125 КК України, умисне легке тілесне ушкодження.
Згідно з частиною 2 статті 12 КК України вчинений  ОСОБА_4 є кримінальним проступком.
Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
Як вказує законодавець у ст. 50 КК України - покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.
Обставиною, відповідно до ст. 67 КК України, яка обтяжує покарання обвинуваченому є рецидив злочинів.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особистість обвинуваченого, який не одружений, дітей на утриманні не має, не працевлаштований, вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як кримінальний проступок, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра не перебував та не перебуває, звертався за медичною допомогою до лікаря нарколога з приводу психічних поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності. Вину визнав, щиро розкаявся.
З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного злочину, даних про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, призначення ОСОБА_4 покарання у виді виправних робіт, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України.
Судом встановлено, що вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2026 року було визнано винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 186 КК України та призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі. . На підставі ст. 71 ч. 1 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.11.2024, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі. Визначено строк відбування покарання рахувати з 29.11.2025 року.
Вказаний вирок оскаржений не був, набрав законної сили 31.03.2026 року.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що за необхідне визначити обвинуваченому остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, відповідно до ч.4 ст.70 КК України, оскільки, кримінальне правопорушення, за яке призначається покарання ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні, було вчинене ним 08.03.2025 року, тобто до постановлення попереднього вироку.
Суд, з урахуванням обставин, встановлених в ході судового розгляду, даних про особу обвинуваченого не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України.
Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Цивільний позов відсутній. 
Процесуальні витрати відсутні.
Речові докази відсутні.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило та враховуючи те, що ОСОБА_4 на даний час відбуває покарання за вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.02.2026 року, суд не вбачає підстав для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу.
Строк відбування покарання відраховувати з 03 червня 2026 року.
В строк відбуття покарання на підставі статті 72 КК України слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Інші заходи забезпечення кримінального провадження – не застосовувались.
Керуючись ст.12, ч.3 ст. 349, ч.2 ст.373, ст.374, ст. 376, п.1 ч.2 ст. 395 КПК України, суд, - 

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року виправних робіт.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2  покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням за вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2026 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 7 (семи) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати. 
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 03 червня 2026 року.
Зарахувати на підставі ст. 72 КК України у строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 29 листопада 2025 року по 03 червня 2026 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Речові докази відсутні.
Витрати на проведення експертиз відсутні.
Матеріали кримінального провадження № 12025046710000061 від 10.03.2025 року зберігати у судовій справі № 210/1593/25, провадження № 1-кп/210/273/26.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Металургійний районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.
Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Суддя:         ОСОБА_1