Справа № 180/28/26
Провадження № 2/331/1897/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року місто Запоріжжя
Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді Каретник Ю.М.,
за участю секретаря судового засідання Данилевської О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
ТОВ ««Укр Кредит Фінанс» звернулося в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 25.09.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (https://navse.in.ua, https://navse.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1451-7637 продукту «На все».
Згідно умов кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб в сумі 6500,00 грн., строк кредитування - 300 днів, базовий період 14 днів, комісія за видачу кредиту - 20,00% від суми кредиту, знижена процентна ставка - 0,90% в день, стандартна процентна ставка - 1,00 % в день. 
ТОВ «Укр Кредит Фінанс» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок, вказаний відповідачем в особистому кабінеті. Відповідач підтвердила виникнення своїх зобов`язань відповідно до умов укладеного Кредитного договору шляхом прийняття виконання зобов`язання ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме: отримавши кредитні кошти, відповідач не скористалася своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання нею грошових коштів.
Однак, ОСОБА_1 не виконала взяті на себе зобов`язання за укладеним договором, не повернула кредит та не сплатила проценти, у зв`язку з чим станом на 09.12.2025 має заборгованість в сумі 25939,00 гривень, з яких: 6500,00 грн. - заборгованість за кредитом, 16679,00 грн. - заборгованість за процентами, 2760,00 грн. - штрафи. 
На підставі викладеного, представник позивача просить суд стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором №1451-7637 від 25.09.2024 у розмірі 25939,00 грн., понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2662,40 грн.
Ухвалою судді Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 11.02.2026 відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом, призначено судове засідання для розгляду справи по суті з повідомленням сторін.
27.03.2026 від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Великанова М.О. надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просив відмовити позивачу у задоволенні позову в частині вимоги про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 1966,77 грн. та за нарахованими процентами у розмірі 4983,26 грн. У вказаному відзиві представник відповідача зазначає, що позивачем невірно здійснений розрахунок заборгованості відповідача за договором про відкриття кредитної лінії № 1451-7637 продукту «На все» від 25.09.2024. Так, згідно з пунктом 12.1 кредитного договору цей Договір та Правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови Договору та надання Кредиту. Відповідно до пункту 12.15 кредитного договору, невід`ємною частиною кредитного договору є Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів). Пункт 6.8 Правил відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «На все» (далі - Правила) містить наступні положення: «6.8. Черговість погашення вимог за Договором. У разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за Договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до Договору».
Положення кредитного договору та Правил не встановлюють випадків, в яких пункт 6.8 Правил не підлягає застосуванню. Отже, пункт 6.8 Правил застосовується при регулюванні відносин між позивачем і відповідачем; у випадках, коли пункт 6.8 Правил суперечить іншим положенням Договору та Правил, підлягають застосуванню ті положення Договору та Правил, які є найбільш сприятливими для відповідача (оскільки всі ризики наявності у Договорі суперечливих положень покладаються на позивача, який розробив умови Договору). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №1451-7637 від 25.09.2024 відповідач чотири рази здійснювала платіж згідно з Договором (11.10.2024, 22.10.2024, 23.10.2024 та 05.11.2024), при цьому за рахунок платежів відповідача здійснювалося, зокрема, погашення вимог Позивача щодо сплати сум комісії та штрафу за Договором всупереч положенням пункту 6.8 Правил (згідно з пунктом 6.8 Правил, комісія і штрафи за Договором сплачуються у третю чергу як «інші платежі» після сплати суми кредиту та процентів за користування кредитом). Отже, враховуючи те, що розрахунок заборгованості за договором №1451-7637 від 25.09.2024, наданий позивачем, не відповідає положенням пункту 6.8 Правил, які є найбільш сприятливими для відповідача, і здійснений невірно, представником відповідача надано власний розрахунок заборгованості відповідача за Договором, складений відповідно до пункту 6.8 Правил, за період з 25.09.2024 по 21.07.2025 (з 22.07.2025 нарахування сум процентів та штрафів за Договором позивачем не здійснювалося). Зі змісту цього розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача зі сплати суми кредиту становить 4533,23 грн., заборгованість Відповідача зі сплати процентів за користування кредитом дорівнює 11695,74 грн. Отже, позов в частині вимоги про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 1966,77 грн. (6500 грн. - 4533,23 грн.) та вимоги про стягнення заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 4983,26 грн. (16679,00 грн. - 11695,74 грн.) є необґрунтованим.
Крім того, представник відповідача зазначив про суму витрат відповідача на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язану з розглядом справи у суді у розмірі 4000,00 грн., які він має намір стягнути з позивача.
01.05.2026 представником позивача надані додаткові пояснення у справі, у яких вона просила позов задовольнити та відмовити відповідачу у стягненні з позивача витрат на професійну правничу допомогу. Зокрема вказала, що між сторонами погоджено строк кредитування згідно п. 4.9. Договору, а саме 300 календарних днів (до 21.07.2025), протягом якого Позивач має право нараховувати проценти за користування кредитом, розмір яких визначено в п. 4.6. та 10.2. Договору, та строк 140 днів носить рекомендований характер для здійснення повного погашення Кредиту. Умовами Кредитного Договору та Правилами чітко визначено порядок повернення Кредиту та черговість погашення заборгованості.
Крім того, представник позивача звернула увагу суду на те, що відповідач не заперечує сам факт укладення Договору та отримання грошових коштів, а підписуючи Кредитний договір та додатки до нього, що є його невід`ємною частиною, Електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля) A8145, погодилась та підтвердила ознайомлення з усіма його умовами. Таким чином, враховуючи вищезазначене, у кредитному договорі №1451-7637 від 25.09.2024 р. сторонами було погоджено умови щодо розміру процентів, порядку їх нарахування та строку кредитування і ОСОБА_1 погодилась з такими умовами, шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором A8145. Тож, позивач має законне право на нарахування процентів (згідно п. 4.6. та 10.2. кредитного договору) протягом строку договору, що визначені в п. 4.9. кредитного договору.
Щодо правомірності нарахування неустойки та інших платежів за прострочення виконання зобов`язання представник позивача зазначила, що чинна норма Закону України «Про споживче кредитування», яка також діяла на дату укладання Договору з відповідачем, і яка передбачає звільнення від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язань, не застосовується до договорів про споживчий кредит, які укладені за межами періоду, що встановлений п. 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення», тобто з 23.01.2024, тому позивач має всі підстави для нарахування та витребування з відповідача сплати неустойки та інших платежів за прострочення виконання зобов`язання, якщо умовами договору передбачена сплата таких платежів. Закон України «Про споживче кредитування» визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері, тобто його норми є спеціальними, які регулюють правовідносини за договорами про надання споживчого кредиту, зокрема в частині правомірного нарахування неустойки в редакції Закону на дату укладення договору між позивачем та відповідачем.
Щодо порядку нарахування процентів за користування кредитними коштами, який відображено в розрахунку заборгованості за договором №1451-7637 від 25.09.2024 станом на 10.12.2025 вона вказала, що розрахунок заборгованості відповідає вимогам закону, є чітким, зрозумілим, узгоджується з умовами кредитного договору, з нього вбачається основний борг, нараховані відсотки, сума платежу та залишок нарахованих і непогашених відповідачем відсотків. При цьому, нарахована комісія, яка передбачена як плата за видачу кредиту, є одноразовою.
Відповідно до вказаного розрахунку заборгованості відповідачем було внесено платежів на погашення заборгованості у загальному розмірі 4273,00 грн., з яких: 2483,00 грн., враховано на погашення процентів за користування кредитними коштами, 1300,00 грн., враховано на погашення одноразової комісії за видачу кредитних коштів та 490,00 грн. враховано на погашення штрафу.
Відповідно до п. 4.9. Договору строк кредитування, тобто, строк на який надається Кредит Позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування Кредиту позичальнику, дата повернення кредиту 21.07.2025. Після закінчення строку кредитування, а саме після 21.07.2025 нарахування процентів за користування кредитом було зупинено, що також відображено в розрахунку заборгованості. Тобто, позивачем нараховувались проценти у відповідності до умов Договору, та у строк визначений Договором. Отже, позивач законно нарахував проценти за користування кредитом (згідно п. 4.6. та 10.2. кредитного договору) протягом строку договору, що визначений у п. 4.9. кредитного договору.
Щодо застосування норм ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» представник позивача зазначила, що п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовується до вимог про нарахування пені та штрафу, а не до всіх умов Договору. 
Щодо ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» вона зазначила, що у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін …». 
У даному випадку позивачем нараховано штраф за невиконання зобов`язань за кредитним договором у розмірі 490,00 грн., не перевищує 50 відсотків від суми кредиту, а відтак відсутні порушення вимог п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування».
Щодо витрат відповідача на професійну правничу допомогу представник позивача зазначила, що на підтвердження вказаних витрат представником відповідача не було надано договору про надання правову допомогу та не надано акту надання послуг, а тому не зрозуміло, які саме адвокатські послуги були надані на таку суму відповідачу та протягом якого часу такі послуги надавались. Якщо припустити, що правова допомога адвоката надавалась під час супроводження справи, а саме: написання відзиву на позовну заяву, то такі витрати в сумі 4000,00 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної й технічної роботи, адже зазначена справа не є складною, у мережі Інтернет міститься велика кількість практики з аналогічних спорів; нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося), не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру. Крім того, витрати на правничу допомогу мають відповідати критерію співмірності та бути обґрунтованими з огляду на реальну складність справи. Відсутність детального розпису наданих послуг та їх вартості створює ризик завищення заявленої суми, що суперечить принципу справедливості та співмірності судових витрат.
23.06.2026 від представника відповідача надійшло клопотання про залишення без розгляду додаткових пояснень позивача від 01.05.2026, в якому він зазначив, що норми ЦПК України не передбачають можливості подання позивачем додаткових пояснень у справі, що містять пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх визнання або відхилення, без обмеження процесуальним строком замість подання позивачем відповіді на відзив у встановлений судом строк. Таким чином, оскільки додаткові пояснення позивача у справі подані 01.05.2026, за своїм змістом є відповіддю на відзив у справі і були подані позивачем тільки 01.05.2026, наявні підстави для залишення додаткових пояснень позивача у справі без розгляду відповідно до ч. 2 ст. 126 ЦПК України.
Представник позивача у судове засідання не з`явилася, але до позовної заяви вона долучила клопотання, підписане директором ТОВ «Укр Кредит Фінанс», про розгляд справи без участі представника позивача і про підтримання позовних вимог у повному обсязі.
Відповідач та її представник у судове засідання також не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково, у зв`язку з таким.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
З матеріалів справи вбачається, що 25.09.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту (https://navse.in.ua, https://navse.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в межах якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення потреб позичальника, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1451-7637 продукту «На все», підписаний Позичальником одноразовим ідентифікатором А8145. 
Підписанням договору та паспорту кредиту шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором позичальник підтвердила свою повну обізнаність та згоду з усіма (у тому числі істотними) умовами цього Договору та Правил (п.3.10 Договору).
Сторони узгодили, що Кредитодавець надсилає позичальнику підписаний договір у Особистий кабінет Позичальника та на його електронну адресу: ELENA.ZHMINCHENKO.EZ@GMAIL.COM (п.3.12 Договору).
За умовами договору про відкриття кредитної лінії розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту, становить 6500,00 грн., дата надання/видачі кредиту 25.09.2024 (п.4.1 Договору).
Кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п.4.1 цього Договору, на банківський рахунок Позичальника шляхом використання вказаних Позичальником реквізитів електронного платіжного засобу ініціювання безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п.4.1 цього Договору, здійснюється Кредитодавцем безпосередньо після укладення сторонами цього договору та надіслання Позичальнику примірнику (оригіналу) Договору та додатків до нього у вигляді електронного документа. Кредит вважається наданим Позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку Кредитодавця за належними реквізитами для їх наступного зарахування на електронний платіжний засіб, зазначений Позичальником при оформленні Кредиту (п.4.2 Договору).
Відповідно до п. 4.3. Договору тип процентної ставки за користування кредитом - фіксована. Тип комісії - одноразова (нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту).
Базовий період складає 14 днів, комісія за видачу кредиту становить 20% від суми виданого кредиту, стандартна процентна ставка становить 1,00 % за кожен день користування кредитом (п.4.4, п. 4.7, п.4.6 Договору).
Згідно з п.4.9 договору, строк кредитування - 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення кредиту 21.07.2025. Строк дії договору є рівним строку кредитування.
Реальна річна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає 5835,45 %, денна процента ставка на дату укладення цього Договору складає 0,946% (п.4.10, п.4.12 Договору).
Орієнтовна загальна вартість Кредиту на дату укладення цього Договору складає 24947,13 грн. та включає в себе: суму Кредиту, комісію за видачу Кредиту (якщо п.4.7 цього Договору передбачає сплату комісії за видачу Кредиту) та проценти за користування Кредитом. Загальні витрати за споживчим кредитом на дату укладення цього Договору складають 18447,13 грн. та включають у себе проценти за користування Кредитом та комісію за вдачу Кредиту (якщо п.4.7 цього Договору передбачає сплату комісії за видачу Кредиту) (п.4.11, п.4.13 Договору).
Згідно з п.5.1 Договору позичальник зобов`язується повертати Кредитодавцю отриманий кредит у останні дні останніх 8 (восьми) Базових періодів Строку кредитування згідно Графіку платежів за Договором за зниженою ставкою (Додаток №2 до цього Договору), шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок Кредитодавця, у порядку, визначеному у Правилах. Кредит вважається повернутим Кредитодавцю з моменту зарахування суми грошових коштів у повному розмірі виданого Кредиту на банківський рахунок Кредитодавця.
Відповідно до п.8.1 Договору позичальник несе відповідальність перед Кредитодавцем за порушення своїх зобов`язань за цим Договором відповідно до вимог законодавства України, умов цього Договору та Правил.
У разі несвоєчасного повернення отриманого Кредиту Позичальник зобов`язаний Кредитодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 1 (один) процент від неповерненої суми Кредиту за кожен день прострочення сплати в силу положень статті 625 Цивільного кодексу України. Нарахування процентів відповідно до положень статті 625 Цивільного кодексу України за несвоєчасне повернення отриманого Кредиту здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день після закінчення строку кредитування до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту (п.8.2 Договору).
У разі не здійснення сплати процентів за користування Кредитом та/або комісії за видачу Кредиту (якщо п.4.7. цього Договору передбачає сплату комісії за видачу Кредиту) та/або Суми Кредиту у визначені цим Договором терміни, Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю штраф у розмірі 5000% (п`ять тисяч процентів) від розміру простроченої заборгованості, який визначається відповідно до умов, описаних нижче, але не більше суми у розмірі 490 (чотириста дев`яносто) гривень 00 копійок. Штраф застосовується за кожен факт невиконання або неналежного виконання Позичальником передбаченого цим Договором грошового зобов`язання у останній день відповідного Базового періоду, якщо станом на 00 годин 00 хвилин 3 (третього) дня після дати, яка є останнім днем відповідного Базового періоду, Позичальник не погасив і має прострочену заборгованість за Договором, на яку нараховується штраф (п.8.3 Договору).
Відповідно до п.12.1 Договору, цей Договір та Правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови Договору та надання Кредиту. Укладаючи цей Договір, позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з Правилами на веб-сайті Кредитодавця або у мобільному додатку, повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись умов цього Договору, а тому добровільно та свідомо укладає цей Договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним.
На офіційному веб-сайті ТОВ «Укр Кредит Фінанс» у вільному доступі для всіх клієнтів ТОВ «Укр Кредит Фінанс» розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, а саме: Договір кредиту (примірний Договір на момент укладення); Правила надання грошових коштів у кредит (діючі на момент укладення договору); Згода на обробку персональних даних; Публічна інформація; Положення про конфіденційність. Крім того, на веб-сайті ТОВ «Укр Кредит Фінанс» розміщена довідкова інформація з надання розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг.
При укладенні договору відповідачем здійсненні дії, які чітко свідчать про її свідомий вибір щодо укладення договору. Без відповідних дій з боку відповідача укладення договору було б неможливе.
ТОВ «Укр Кредит Фінанс» свої зобов`язання за договором про відкриття кредитної лінії виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок, вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту №1451-7637 від 25.09.2024 ОСОБА_1 , в якій міститься наступна інформація: дата платежу: 25.09.2024, тип операції: видача кредиту, платіжна система: LigPay, платіж №: 2522921910, card_masc: НОМЕР_1 , сума платежу: 6500,00 грн.
Також позивачем була надана до суду квитанція АТ КБ «Приватбанк» про перерахування 25.09.2024 ОСОБА_1 коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» за договором №1451-7637 від 25.09.2024 через систему платежів LiqPay на суму 6500,00 грн. 
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором кредитної лінії №1451-7637 від 25.09.2024 у відповідача станом на 09.12.2025 утворилася заборгованість перед позивачем у сумі 25939,00 гривень, з яких: 6500,00 грн. - заборгованість за кредитом, 16679,00 грн. - заборгованість за відсотками, 2760,00 грн. - штрафи. 
Суд враховує, що згідно з положеннями ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки.
Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.
Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
З урахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку про те, що між відповідачем та ТОВ «Укр Кредит Фінанс», дійсно було укладено договір про відкриття кредитної лінії на умовах споживчого кредиту, умови якого кредитором були виконані, а відповідачем вони виконані не були, внаслідок чого у останнього виникли боргові зобов`язання перед позивачем.
Щодо нарахування позивачем заборгованості по комісії за видачу кредиту у розмірі 1300,00 грн. суд зазначає наступне.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зазначено, що:
«31.14. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
31.15. Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».
31.16. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
31.17. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
31.18. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
31.19. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
31.20. Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
31.22. Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
31.23. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості».
Відповідно до п. 4.3. договору про відкриття кредитної лінії №1451-7637 від 25.09.2024 тип комісії - одноразова (нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту), а згідно з п. 4.7 цього договору комісія за видачу кредиту становить 20% від суми виданого кредиту.
Так, аналізуючи матеріали справи, судом встановлено, що сторонами було узгоджено у договорі, що комісія за надання кредиту становить 20% від суми виданого кредиту, що у грошовому вираженні складає 1300,00 грн.
Підписуючи договір про відкриття кредитної лінії №1451-7637 від 25.09.2024 шляхом проставлення одноразового ідентифікатора, який було надано відповідачу, ОСОБА_1 підтвердила свою проінформованість належним чином, зокрема, про необхідність сплати комісії за надання кредиту у порядку і в розмірі, які вказано у цьому документі.
Отже, нарахування позивачем відповідачу заборгованості зі сплати комісії у сумі 1300,00 грн. і, відповідно, зарахування у рахунок погашення цієї заборгованості частини сплачених відповідачем коштів, суд вважає правомірним.
У той же час, суд не бере до уваги в цій частині наданий представником відповідача розрахунок заборгованості, оскільки, зазначаючи про існування залишку непогашених комісій у сумі 1300,00 грн., представник відповідача, розподіляючи сплачені відповідачем кошти, не зараховує на погашення цієї суми жодних коштів і, у той же час, у відзиві на позовну заявку просить відмовити у задоволенні позову лише в частині заборгованості за кредитом у сумі 1966,77 грн. і за процентами у сумі 4983,26 грн. Тобто, фактично визнаючи заборгованість зі сплати комісій, представник відповідача не враховує її такою, яка підлягає сплаті. 
У зв`язку з цим суд приходить до висновку про некоректність наданого представником відповідача розрахунку заборгованості і тому суд не бере його до уваги.
Вирішуючи питання щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості за штрафними санкціями у розмірі 2760,00 грн., суд враховує таке.
Стаття 549 ЦК України передбачає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ч. 1 ст. 14 ЦК України).
Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року в справі №320/8618/15-ц (провадження №61-4393сво18)).
У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Дана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31 січня 2024 року в справі №183/7850/22.
Оскільки позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача штрафних санкцій, нарахованих у період дії воєнного стану за прострочення зобов`язання, яке виникло з договору про відкриття кредитної лінії №1451-7637 від 25.09.2024, то у даному випадку підлягають застосуванню положення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
При цьому, суд не враховує позицію представника позивача щодо необхідності застосування щодо даного питання положень п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», оскільки відповідно до статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78) та від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 (пункт 69)).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває дотепер.
Верховний Суд неодноразово викладав висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23)).
Отже, до спірних правовідносин, які виникли після 24 лютого 2022 року у зв`язку із невиконанням позичальником грошових зобов`язань, що випливають із кредитного договору, підлягають застосуванню саме вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
При цьому, як зазначає позивач, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.
З системного аналізу як приписів п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», на які посилається позивач, так і п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, на який посилається представник відповідача, вбачається, що відповідні положення Закону України «Про споживче кредитування» не регулюють правовідносини щодо нарахування пені під час воєнного стану в державі, а стосуються унормування цивільного законодавства у зв`язку з іншими обставинами, а саме: прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Тому суд дійшов висновку, що нарахування позивачем відповідачу протягом усього строку дії кредитного договору заборгованості зі сплати штрафів у загальній сумі 3250,00 грн. було неправомірним, у зв`язку з чим, відповідно, неправомірним є і зарахування у рахунок погашення цієї заборгованості сплачених відповідачем коштів у сумі 490,00 грн. (як зазначено у розрахунку заборгованості позивача та у додаткових письмових поясненнях представника позивача). 
У зв`язку з цим суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості зі сплати штрафів задоволенню не підлягають у повному обсязі, а сплачені відповідачем кошти у сумі 490,00 грн., які позивачем без достатніх правових підстав були зараховані у рахунок погашення неправомірно нарахованої заборгованості зі сплати штрафів, повинні бути зараховані у рахунок погашення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом.
Тому, суд вважає доведеною і такою, що підлягає задоволенню, заборгованість відповідача перед позивачем у загальній сумі 22689,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту у сумі 6500,00 грн., заборгованість за процентами у сумі 16189,00 грн. (нараховані проценти 19162,00 грн. - сплата 2973,00 грн.).
Крім того, в силу вимог ч. 1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені останнім судові витрати, які складаються із витрат по оплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 2328,82 грн. (розрахунок: судовий збір, сплачений за подання позову до суду 2662,40 грн. х суму задоволених позовних вимог 22689,00 грн. / суму заявлених позовних вимог 25939,00 грн.).
У той же час, суд наразі не вирішує питання про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу, оскільки на час ухвалення даного рішення жодних доказів на підтвердження понесення відповідних витрат відповідачем та її представником до суду надано не було.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 12, 13, 81, 133, 141, 223 ч.4, 247 ч.2, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса місця проживання як ВПО: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (код ЄДРПОУ: 38548598, місцезнаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 407) заборгованість за договором кредитної лінії №1451-7637 продукту «На все» від 25.09.2024 у розмірі 22689 (двадцять дві тисячі шістсот вісімдесят дев`ять) гривень 00 копійок, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 6500,00 грн., заборгованості за процентами у сумі 16189,00 грн.
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса місця проживання як ВПО: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (код ЄДРПОУ: 38548598, місцезнаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 407) судовий збір у розмірі 2328 (дві тисячі триста двадцять вісім) гривень 82 копійки.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 23 червня 2026 року.

Суддя Юлія КАРЕТНИК