ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

11 травня 2026 року	Справа №160/2960/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Царікової О.В., 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26; ЄДРПОУ: 21910427) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

09.02.2026 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
-визнати протиправною відмову №241670085524 від 03.09.2025 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , з моменту звернення а саме 26.08.2025, з урахуванням періоду догляду за дитиною з інвалідністю.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 26.08.2025 звернулась через веб-портал до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про зарахування до страхового стажу періоду догляду за дитиною з інвалідністю та перерахувати пенсію, проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 03.09.2025 №241670085524 відмовлено у перерахунку пенсії.
Позивач вважає, що оскільки є матір`ю дитини з інвалідністю з дитинства, має право на перерахунок пенсії з урахуванням періоду догляду.
Ухвалою суду від 13.02.2026 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідачів.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
Однак, відповідачі правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалися. Обґрунтувань неможливості подання відзиву у строк, встановлений судом, клопотань про продовження строку на подання відзиву надано не було.
За приписами частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Поряд з цим, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Ухвалою суду продовжено строк розгляду справи до 11.05.2026.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
ОСОБА_1 перебуває на обліку Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Судом встановлено, що ОСОБА_1 досягла 50 річного віку, є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 27.07.2019.
Згідно медичного висновку №72/II від 19.08.2004 на дитину-інваліда з дитинства віком до 16 років, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має захворювання – епілепсія. Заключення: існуюче захворювання та патологічний стан відповідають розділу I п. 1.15 п.п. 1 Переліку медичних показань, які дають право на отримання соціальної пенсії дітям-інвалідам віком до 16 років, затвердженому наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.11.2001 №454/471/516. Висновок дійсний до 01 вересня 2006 року.
Згідно медичного висновку №87/II від 07.08.2006 на дитину-інваліда з дитинства віком до 16 років, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має захворювання – епілепсія. Заключення: існуюче захворювання та патологічний стан відповідають розділу I п. 1.15 п.п. 1 Переліку медичних показань, які дають право на отримання соціальної пенсії дітям-інвалідам віком до 16 років, затвердженому наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.11.2001 №454/471/516. Висновок дійсний до 01 вересня 2008 року.
Згідно медичного висновку №112/II від 09.10.2008 на дитину-інваліда з дитинства віком до 16 років, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має захворювання – епілепсія. Заключення: існуюче захворювання та патологічний стан відповідають розділу I п. 1.15 п.п. 1 Переліку медичних показань, які дають право на отримання соціальної пенсії дітям-інвалідам віком до 16 років, затвердженому наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.11.2001 №454/471/516. Висновок дійсний до 01 жовтня 2010 року.
Згідно медичного висновку №91/II від 05.10.2010 на дитину-інваліда з дитинства віком до 16 років, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має захворювання – епілепсія. Заключення: існуюче захворювання та патологічний стан відповідають розділу I п. 1.15 п.п. 1 Переліку медичних показань, які дають право на отримання соціальної пенсії дітям-інвалідам віком до 16 років, затвердженому наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.11.2001 №454/471/516. Висновок дійсний до 05 жовтня 2012 року.
Згідно медичного висновку №91/II від 21.09.2012 на дитину-інваліда з дитинства віком до 16 років, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має захворювання – епілепсія. Заключення: існуюче захворювання та патологічний стан відповідають розділу I п. 1.15 п.п. 1 Переліку медичних показань, які дають право на отримання соціальної пенсії дітям-інвалідам віком до 16 років, затвердженому наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.11.2001 №454/471/516. Висновок дійсний до 23 квітня 2014 року.
ОСОБА_1 26.08.2025 звернулась через веб-портал до Головного управління Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії, зарахувавши до страхового стажу період догляду за дитиною з інвалідністю. 
Рішенням про відмову в перерахунку пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 03.09.2025 №241670085524 відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії з підстави, що надана довідка від 30.04.2025 №319 про здійснення догляду за дитиною з інвалідністю, видана Костинецьким старостинським округом Старожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області, не відповідає вимогам Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12.08.1993 №637.
Не погоджуючись з означеним рішенням, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Частиною 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно зі ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Жінки, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти "є" і "ж" статті 56). При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії (стаття 94) (стаття 17 Закону України Про пенсійне забезпечення).
Згідно пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право на призначення дострокової пенсії за віком мають: жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років.
Слід зазначити, що визначення терміну «осіб з інвалідністю з дитинства» не міститься ні в Законі України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», ані в Законі України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю».
Зі змісту п.14 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1317, вбачається, що причинний зв`язок інвалідності з хворобами, перенесеними у дитинстві, установлюється за наявності документів лікувально-профілактичних закладів, що свідчать про початок захворювання або травму, перенесену до вісімнадцятирічного віку.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 призначено дострокову пенсію за віком з 02.05.2025 в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.
Згідно п. 10 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, час догляду за особою з інвалідністю I групи, дитиною з інвалідністю віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку, встановлюється на підставі:
- інформації про отримання допомоги, компенсації за догляд за такою особою, одержаної органами Пенсійного фонду України від органів соціального захисту населення, або акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду;
- документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для осіб з інвалідністю I групи і дітей з інвалідністю) і вік (осіб похилого віку і дітей з інвалідністю).
Згідно довідки від 30.04.2025 №319, яка видана Старожинецькою місьткою радою Костинецького Старокостинського округу Чернівецького району Чернівецької області, ОСОБА_1 , яка зареєстрована та проживає в селі Костинці Чернівецького району Чернівецької області, дійсно здійснювала догляд за дитиною з інвалідністю, яка була на її утриманні.
Згідно посвідчення серії НОМЕР_3 від 28.08.2009, яке видане Сторожинським УПСЗН, ОСОБА_1 призначено державну соціальну допомогу дітям-інвалідам на доньку ОСОБА_2 на термін з 13.10.2008 по 30.09.2010.
Інших документів на підтвердження отримання вищезазначеної допомоги за інші періоди догляду за дитиною-інвалідом, матеріали справи не містять. Також суд зауважує, що у матеріалах справи відсутня трудова книжка позивача на підтвердження того, що остання не працювала у період догляду за дитиною-інвалідом.
Враховуючи, що позивачем було надано належні та допустимі докази, якими підтверджується, що її донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за медичними показаннями визнана особою з інвалідністю з дитинства, та згідно посвідчення серії НОМЕР_3 від 28.08.2009, яке видане Сторожинським УПСЗН, ОСОБА_1 призначено державну соціальну допомогу дітям-інвалідам на доньку ОСОБА_2 на термін з 13.10.2008 по 30.09.2010, суд суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від №241670085524 від 03.09.2025 про відмову у перерахунку пенсії, є протиправним та підлягає скасуванню.
Враховуючи, що права позивача порушено саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області рішенням, яке визнано протиправним, суд вважає необхідним з метою ефективного захисту прав позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , з 26.08.2025, з урахуванням періоду догляду за дитиною з інвалідністю, а саме – з 13.10.2008 по 30.09.2010.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
У свою чергу, суд перевіряє, зокрема, чи діяв ПФУ обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
За частинами 1, 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.
Суд зазначає, що частково задовольняє позовні вимоги за змістом, однак приводить їх у відповідність до вимог законодавства та у спосіб, що забезпечить ефективний захист прав позивача.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 665,60 грн. пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26; ЄДРПОУ: 21910427) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 241670085524 від 03.09.2025 про відмову у перерахунку пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , з моменту звернення, а саме 26.08.2025, з урахуванням періоду догляду за дитиною з інвалідністю а саме - з 13.10.2008 по 30.09.2010.
В задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26; ЄДРПОУ: 21910427) понесені витрати з оплати судового збору в сумі 665,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення суду складено 11.05.2026.

Суддя О.В. Царікова