ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/18392/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2025 року (суддя 1-ї інстанції Бондар М.В.) в адміністративній справі №160/18392/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:
19.06.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому, з урахуванням уточнених вимог, просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови в перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з урахуванням кратності стажу роботи, а саме у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення” за періоди роботи з 25.09.1997 по 21.09.2001 та скасувати рішення №912490158511 від 13.02.2025;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з урахуванням кратності стажу роботи, а саме у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення” за періоди роботи з 24.09.2001 по 30.11.2006, з 25.12.2006 по 10.08.2007 та скасувати рішення №912490158511 від 24.01.2025;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, на обліку у якого знаходиться позивачка за місцем реєстрації, перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 з урахуванням кратності стажу роботи, а саме у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення” за періоди роботи з 25.09.1997 по 21.09.2001, з 24.09.2001 по 30.11.2006, починаючи з моменту призначення пенсії, а саме з 01.12.2006, за період роботи з 25.12.2006 по 10.08.2007 з дати звернення за перерахунком, а саме з 08.01.2025, з 24.09.2001 по 30.11.2006, починаючи з моменту призначення пенсії, а саме з 01.12.2006, за період роботи з 25.12.2006 по 10.08.2007 з дати звернення за перерахунком, тобто з 08.01.2025. 
В обґрунтування позову зазначено, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років згідно з Законом України “Про пенсійне забезпечення”. Позивач зазначає, що при нарахуванні пенсії за вислугу років загальний страховий стаж, який має враховуватись у подвійному розмірі, пенсійним органо врахований частково тільки для визначення права на пенсію, а саме за період роботи 24.09.2001 по 30.11.2006 для визначення права на пенсію 10 років 3 місяці 6 днів. Для проведення перерахунку пенсії з урахуванням статті 60 Закону №1788-XII, позивачка подавала відповідні заяви до пенсійного органу. За наслідком розгляду заяв, позивачу повідомлено про необхідність надання додаткових документів. Після чого, 07.02.2025 позивач повторно звернулась із заявою про здійснення перерахунку пенсії та додатково надала відповідну довідку. Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 13.02.2025 №912490158511 позивачу відмовлено у проведенні перерахунку пенсії. Рішення вважає протиправними та такими, що не ґрунтуються на нормах законодавства.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 24.01.2025 №912490158511 про відмову у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу у подвійному розмірі для визначення права на пенсію ОСОБА_1 періоди роботи з 25.12.2006 до 10.08.2007 та здійснити перерахунок пенсії з 22.01.2025. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 13.02.2025 №912490158511 про відмову у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу у подвійному розмірі ОСОБА_1 періоди роботи з 25.09.1997 до 21.09.2001 та здійснити перерахунок пенсії з 07.02.2025. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.
Відповідачами на вказане рішення суду подані апеляційні скарги, в яких вони зазначають про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області обґрунтована тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам відповідача. Так скаржник вказує, що оскільки Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" набрав чинності 01.01.2004 року, то в подвійному розмірі на підставі ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" підлягають зарахуванню періоди до 01.01.2004 року. Зарахування стажу у пільговому порядку (подвійному розмірі), передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії періоди роботи після 01.01.2004 року зараховуються на загальних підставах, тобто в одинарному розмірі. Тому правових підстав для зарахування стажу роботи позивачці в подвійному розмірі в період роботи після 01.01.2004 немає, оскільки це не передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", тому періоди роботи позивачки з 25.12.2006 зараховані на загальних підставах, а саме в одинарному розмірі. 
Апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області обґрунтовано тим, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, оскільки норми ст. 24 Закону № 1058 виключно відповідно до яких, починаючи з 01.01.2004 здійснюється обчислення стажу для призначення пенсії, не містять приписів щодо обчислення стажу в подвійному розмірі. Крім того, надана заявницею Довідка № 477 від 06.02.2025 не підтверджує пільговий характер, а саме зарахування у подвійному розмірі стажу за період роботи 25.09.1997 по 21.09.2001. Скаржник також зазначає, що суд ухвалюючи рішення зобов`язального характеру по суті втрутився у дискреційні повноваження пенсійного органу.
Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційні скаргі.
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та з 01.12.2006 отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону №1788-ХІІ, обчислену відповідно до Закону №1058-IV.
22.01.2025 позивач звернулась до відповідача-1 із заявою, в якій просила здійснити перерахунок пенсії із зарахуванням у подвійному розмірі для обчислення пенсії згідно зі статтею 60 Закону №1788-XII періодів її роботи з 24.09.2006 до 10.08.2007.
Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 24.01.2025 №912490158511 ОСОБА_1 відмовлено у проведенні перерахунку пенсії та повідомлено, що після набрання чинності Законом №1058-IV, тобто з 01.01.2004, всі періоди до страхового стажу враховуються в одинарному розмірі, у подвійному розмірі обчислюються періоди роботи тільки для визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах. Період роботи з 24.09.2001 до 31.12.2003 зараховано до страхового стажу заявниці в подвійному розмірі при призначенні пенсії. Зарахувати до страхового стажу період роботи з 24.09.2006 до 10.08.2007 у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону №17888-ХІІ немає підстав.
07.02.2025 позивач звернулась до відповідача-1 із заявою, в якій просила здійснити перерахунок пенсії із зарахуванням у подвійному розмірі для обчислення пенсії згідно зі статтею 60 Закону №1788-XII періодів її роботи з 25.09.1997 до 21.09.2001.
За принципом екстериторіальності заяву позивача про перерахунок пенсії розглянуто ГУ ПФУ в Донецькій області.
Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 13.02.2025 №912490158511 ОСОБА_1 відмовлено у проведенні перерахунку пенсії та повідомлено, що статтею 60 Закону №1788-XII передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи, в тому числі і до спеціального стажу, який дає право на пенсію на пільгових умовах та за вислугу років, у подвійному розмірі. При цьому на пільгове обчислення стажу мають всі працівники зазначених закладів та їх структурних підрозділів незалежно від займаних посад, крім працівників шкірно-венерологічних закладів. Відповідно до листа Міністерства охорони здоров`я України від 15.02.2006 №10.03.68/286 право на подвоєння стажу у шкірно-венерологічних диспансерах, відділеннях, кабінетах мають лише медичні працівники, які працюють, з хворими на особливо небезпечні інфекції та паразитарні хвороби людини згідно переліку, затвердженого наказом МОЗ України від 19.07.1995 №133. Не користуються правом пільгового обчислення стажу роботи працівники спеціальної лабораторії, яка відповідно до положення проводить дослідження з діагностики ВІЛ-інфекції у населення, оскільки зазначений заклад не займається лікуванням осіб, хворих на СНІД та ВІЛ-інфікованих. Не мають права на подвоєння періодів роботи і працівники дезінфекційних станцій, оскільки вони не належать до інфекційних закладів охорони здоров`я. Заявниця претендує на зарахування у подвійному розмірі стажу за період роботи 25.09.1997 по 21.09.2001 та надала довідку №477 від 06.02.2025, видану з використанням архіву Криворізької міської дезінфекційної станції м. Кривого Рогу. Враховуючи вищевикладене, прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії “Зміна надбавки” відповідно до статті 60 Закону №1788-ХІI згідно з поданою заявою. 
Вважаючи оскаржувані рішення відповідачів протиправними, позивач звернулась до суду із цим позовом.
Суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність оскаржених рішень відповідачів щодо відмови позивачці у здійсненні перерахунку пенсії, не зарахувавши до стажу період її роботи з 25.09.1997 до 21.09.2001 та з з 25.12.2006 до 10.08.2007 в подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Проте позов задовольнив частково, оскільки період роботи з 01.01.2004 до 30.11.2006 був зарахований до страхового стажу у подвійному розмірі для визначення права на пенсію.
Позивач не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, а отже колегія суддів суду апеляційної інстанції надає оцінку доводам суду першої інстанції в частині доводів та вимоги апеляційних скарг, відповідно до приписів ст. 308 КАС України.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV) (у редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).
Статтею 60 Закону № 1788 передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Відповідно до статті 62 Закону № 1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Як свідчать встановлені обставини справи, в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 містяться записи, зокрема: Криворізька держдезстанція, №11: 25.09.1997 – прийнята на посаду медсестри-евакуатора за переводом; №12: 21.09.2001 – звільнена за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.
Відповідно до довідки ВСП “КРИВОРІЗЬКИЙ РАЙОННИЙ ВІДДІЛ ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ “ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОБЛАСНИЙ ЦЕНТР КОНТРОЛЮ ТА ПРОФІЛАКТИКИ ХВОРОБ МІНІСТЕРСТВО ОХОРОНИ ЗДОРОВ`Я УКРАЇНИ” від 06.02.2025 №477.22.7.3, ОСОБА_1 , працювала в Криворізькій міській дезінфекційній станції з 25.09.1997 (згідно з наказом від 25.09.1997 №50) до 21.09.2001 (згідно з наказом від 21.09.2001 №38 – звільнено за власним бажанням згідно зі статтею 38 КЗпП України).
Колегія суддів визнає безпідставними доводи скаржника про неналежне оформлення довідки №477, оскільки спірне рішення пенсійного органу не містить висновків/зауважень щодо її оформлення.
Закон України "Про захист населення від інфекційних хвороб" від 06.04.2000 № 1645-III визначає правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, встановлює права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб.
Відповідно до ст. 7 цього Закону, лікування хворих на інфекційні хвороби може проводитися в акредитованих у встановленому законодавством порядку державних і комунальних спеціалізованих закладах (відділеннях) охорони здоров`я та клініках наукових установ, а також в акредитованих закладах охорони здоров`я, заснованих у встановленому законодавством порядку на приватній формі власності. У разі якщо перебіг інфекційної хвороби легкий, а епідемічна ситуація в осередку інфекційної хвороби благополучна, лікування такого хворого під систематичним медичним наглядом може здійснюватися амбулаторно, крім випадків, передбачених статтями 22, 27 і 31 цього Закону.
Лікуванням хворих на інфекційні хвороби можуть займатися особи, які мають медичну освіту та відповідають кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, у тому числі особи, які в установленому порядку займаються приватною медичною практикою.
Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що заклад Криворізька державна дезінфекційна станція як спеціалізована установа, здійснює комплекс заходів, спрямованих на знищення збудників інфекційних хвороб, їхніх переносників, а також на профілактику інфекцій, а отже позивачка працюючи в ньому медсестрою-евакуатором має право на зараховування періоду роботи у цьому закладі до спеціального стажу в подвійному розмірі, як це передбачено статтею 60 Закону №1788-XII. 
Відповідно до статті 24 Закон №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Закон №1058-IV набрав чинності 01 січня 2004 року.
Так позивачка з 25.12.2006 до 31.02.2007 працювала молодшою медичною сестрою палати КЗ “КРИВОРІЗЬКИЙ ДИТЯЧИЙ ТУБЕРКУЛЬОЗНИЙ САНАТОРІЙ №1” ДОР”.
Належність вказаного закладу до протитуберкульозного закладу охорони здоров`я підтверджується довідкою до порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 17.03.2014 №111, виданої КЗ “КРИВОРІЗЬКИЙ ДИТЯЧИЙ ТУБЕРКУЛЬОЗНИЙ САНАТОРІЙ №1” ДОР”. Також цією довідкою підтверджено роботу позивачки у цьому закладі.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України "Про затвердження переліків закладів охорони здоров`я, лікарських посад, посад фармацевтів, посад фахівців з фармацевтичною освітою (асистентів фармацевтів), посад професіоналів у галузі охорони здоров`я, посад фахівців у галузі охорони здоров`я та посад професіоналів з вищою немедичною освітою у закладах охорони здоров`я" від 28 жовтня 2002 року № 385 затверджено Перелік закладів охорони здоров`я, у якому міститься, зокрема, протитуберкульозний диспансер, туберкульозна лікарня, заклад з надання психіатричної допомоги, спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги.
Відтак, враховуючи наведені норми законодавства та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що період роботи позивача з 25.12.2006 до 31.02.2007 на посаді молодшої сестри медичної в КЗ “КРИВОРІЗЬКИЙ ДИТЯЧИЙ ТУБЕРКУЛЬОЗНИЙ САНАТОРІЙ №1” ДОР” має бути зарахований до страхового стажу у подвійному розмірі.
Щодо доводів скаржників стосовно того, що пільгове обчислення стажу роботи відповідно до статті 60 Закону № 1788-ХІІ за період з 01 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. 
Дійсно, абзацом третім частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV установлено, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. 
Разом з тим, за правилами пункту 16 розділу XV "Прикінцеві положення" цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення", в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, в тому числі щодо пільг по обчисленню стажу, станом на час звернення позивача за призначенням пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідачами під час виконання покладених на нього функцій розгляду заяви позивача.
Також суд апеляційної інстанції не заперечує дискрецію пенсійного органу у питанні призначення пенсії та обчисленні стажу, проте визнає обґрунтованим обраний судом першої інстанції спосіб захисту порушеного права позивача.
З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2025 року в адміністративній справі №160/18392/25 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.
Повне судове рішення складено 13 травня 2026 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш 

суддя Н.П. Баранник 

суддя А.А. Щербак