ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2026 р. 	Справа № 520/27985/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Катунова В.В.
суддів: Ральченка І.М. , Мінаєвої К.В. 
за участю секретаря судового засідання Колодкіної Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙ СІТІ ДЕВЕЛОПМЕНТ» на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.03.2026 (суддя Шевченко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 ) по справі № 520/27985/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙ СІТІ ДЕВЕЛОПМЕНТ» 
до  Головне управління ДПС у Харківській області   
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «СТРОЙ СІТІ ДЕВЕЛОПМЕНТ» (надалі - позивач, ТОВ «СТРОЙ СІТІ ДЕВЕЛОПМЕНТ», апелянт ) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (надалі також відповідач), у якому позивач просив: 
-визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 27 серпня 2025 року № 0420970403.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 27 серпня 2025 року № 0420970403 є протиправним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню в судовому порядку з тих підстав, що ТОВ «СТРОЙ CITI ДЕВЕЛОПМЕНТ» належним чином склало та подало податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2025 року, в якій зазначено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду 2 966 133,00 грн. Сума від`ємного значення з податку на додану вартість формується накопиченням за минулі періоди на підставі документів та звітності. Контролюючий орган не довів, що позивач діяв не на не виконання свого податкового обов`язку, удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених ПК України, а відтак його посилання у оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні є спростованим.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.03.2026 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙ СІТІ ДЕВЕЛОПМЕНТ» залишено без задоволення.
Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує, що ТОВ «СТРОЙ СІТІ ДЕВЕЛОПМЕНТ» належним чином склало та подавало звітність - Податкові декларації з податку на додану вартість про що свідчать податкові декларації що підтверджується відповідними діями про прийняття цих документів. У відповідності до податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2025 року: в рядку 19 Д2 від`ємне значення різниці між сумою податкового в`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного ( податкового) зду (рядок 17 - рядок 9 декларації) (позитивне значення) - дорівнює 2966133; рядок 20 сума від`ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19 - рядок 19.1), яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 20 - рядок 20.1 щк 20.2) дорівнює 2966133; рядок 21 Д2 сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду ( рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду дорівнює 2966133. У відповідності до розрахунку суми бюджетного відшкодування та суми від`ємного значення, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2) за жовтень 2024 рік від`ємне значення (рядок 19 декларації) значиться 2966133. У відповідності до податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2025 року: в рядку 19 Д2 від`ємне значення різниці між сумою податкового) зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного ( податкового) періоду (рядок 17 - рядок 9 декларації) (позитивне значення) - дорівнює 2966133; рядок 20 сума від`ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19 - рядок 19.1), яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 20 - рядок 20.1 док 20.2) дорівнює 2966133; рядок 21 Д2 сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду ( рядок 19.1 + рядок ) декларації) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) дорівнює 2966133. Отже на думку апелянта висновок що сума від`ємного значення з податку на додану вартість формується накопиченням за минулі періоди на підставі документів та звітності, що складається не лише позивачем, а і контрагентами позивача за правочинами та за результатами реєстрації відповідних податкових ладних в його адресу, оскільки у разі зупинення реєстрації податкової накладної подати таку звітність буде неможливо, оскільки моніторингом таких випадків мається саме податковий орган (відповідач) та він засобами технічного забезпечення здійснює ці фікції.
У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Заперечуючи проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, стверджував, що позивач подав податкову декларацію з ПДВ за квітень 2025 року із зазначенням показників: рядок 19 — від`ємне значення 2 966 133 грн; рядок 21 — від`ємне значення, що переноситься на наступний період — 2 966 133 грн. Однак, за результатами автоматизованої перевірки з використанням інформаційних систем ДПС встановлено, що позивач ігнорує податкове повідомлення-рішення форми «В4» від 11.03.2025 № 00108070704, яким вже зменшено аналогічне від`ємне значення на 2 966 133 грн за листопад 2024 року. Дата узгодження 24.03.2025. Це ППР набуло статусу узгодженого та підлягало обов`язковому врахуванню позивачем при заповненні податкової звітності за будь-які наступні звітні періоди. Пункт 200.4 статті 200 ПКУ прямо визначає, що сума від`ємного значення переноситься на наступний період лише у разі її підтвердження контролюючим органом або у разі відсутності встановлених порушень. У позивача на момент подання декларації за квітень 2025 року вже існувало узгоджене рішення контролюючого органу, яким сума була зменшена. Тому повторне відображення цієї ж суми є неправомірним і суперечить пункту 200.4 статті 200 ПКУ.
В судовому засіданні представник позивача (Смирний О.С.) підтримав доводи апеляційної скарги. Представник відповідача (Іхненко Я.В.) заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін. 
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено, щоТОВ «СТРОЙ СІТІ ДЕВЕЛОПМЕНТ» пройшло передбачену законом процедуру державної реєстрації та набуло статусу юридичної особи. Позивач є платником ПДВ.
Головним управлінням ДПС у Харківській області у відношенні позивача прийнято податкове повідомлення - рішення від 11 березня 2025 року №00108070704 про зменшення розміру від`ємного значення суми ПДВ за листопад 2024 року на суму 2 966 133,00 грн. (Т.2 а.с. 159 - 160).
Разом з тим, 08.05.2025 позивачем подано до контролюючого органу податкову декларацію з ПДВ за квітень 2025 року, в графі 16 якої визначено суму від`ємного значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду 2 966 133,00 грн. (Т. 11 - 13).
Головним управлінням ДПС у Харківській області у відношенні позивача проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з ПДВ за квітень 2025 року.
За результатами перевірки складено акт від 19.06.2025 №27189/20-40-03-03/43495082 "Про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з ПДВ за квітень 2025 року", у висновках якого зазначено, що платником податків завищено від`ємне значення за квітень 2025 року, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду декларації з ПДВ на 2 966 133,00 грн. (Т.2 а.с. 163 - 166).
На підставі висновків акту камеральної перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення від 27 серпня 2025 року № 0420970403, яким за порушення п.198.6 ст. 198, ст. 200, п.201.12 ст. 201 ПК України (подання декларації за квітень 2025 року із завищенням від`ємного значення, що враховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 2 966 133,00 грн.), зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ 2 966 133,00 грн. (Т.1 а.с. 9 - 10).
Зміст позову та доданих до нього документів свідчать, що фактично позивач не погоджується з оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням від 27 серпня 2025 року № 0420970403 з тих підстав, що податкове повідомлення - рішення від 11 березня 2025 року №00108070704, яким зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ за листопад 2024 року на суму 2 966 133,00 грн., оскаржується в судовому порядку шляхом подачі позову до суду у вересні 2025 року (адміністративна справа №520/24151/25), отже визначена в такому ППР від 11 березня 2025 року №00108070704 сума від`ємного значення (її зменшення) не є узгодженою та правомірно включена до складу податкового кредиту наступного податкового (звітного) періоду (квітень 2025 року).
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення позову, оскільки дійшов до висновку, що оскаржуване рішення відповідача прийнято у відповідності до вимог діючого законодавства з урахуванням встановлених в ході перевірки фактів порушення позивачем вимог податкового законодавства.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно пункту 57.3 статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.
Згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.
Згідно з підпунктом 54.5 статті 54 ПК якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно з пунктом 56.1 статті 56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Абзацом другим підпункту 56.17.5 пункту 56.17 ст. 56 ПК України визначено, що день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків, крім випадку, передбаченого підпунктом 108-1.2.2 пункту 108-1.2 статті 108-1 цього Кодексу.
Відповідно до підпункту 56.17.1 пункту 56.17 статті 56 ПК України, процедура адміністративного оскарження закінчується днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у строк, передбачений абзацом першим пункту 56.3 цієї статті.
Згідно пункту 56.3 статті 56 ПК України, скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій або електронній формі засобами електронного зв`язку (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.
Відповідно до абзацу 4 пункту 56.18 статті 56 ПК України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Системний аналіз зазначених норм закону, у тому числі норма про те, що днем узгодження грошового зобов`язання платника податків є день закінчення процедури адміністративного оскарження, свідчить, що у разі якщо платник податків не подає скаргу на податкові повідомлення-рішення до контролюючого органу вищого рівня чи не оскаржує їх до суду, то визначені в них грошові зобов`язання (зменшення суми від`ємного значення) вважаються узгодженими на наступний день за останнім днем строку для подання скарги до контролюючого органу вищого рівня, передбаченого у пункті 56.3 статті 56 Податкового кодексу України.
Своєю чергою, останнім днем строку, передбаченого у пункті 56.3 статті 56 ПК, є десятий календарний день, що настає за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення.
Таким чином, днем узгодження зменшеного контролюючим органом від`ємного значення, у разі якщо платник податків не подає скаргу на податкове повідомлення-рішення, яким здійснено зменшення суми від`ємного значення, до контролюючого органу вищого рівня чи не оскаржує його до суду, є одинадцятий календарний день, що настає за днем отримання платником податків такого податкового повідомлення-рішення.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 19 березня 2019 року по справі №808/8020/14 (адміністративне провадження №К/9901/8360/18).
Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як вірно зазначив суд першої інстанції, при розгляді даної справи та вирішенні спору щодо правомірності оскаржуваного в цій справі податкового повідомлення - рішення саме питання набуття зменшення від`ємного значення статусу узгодженого є основним та чи мав право платник податків включати відповідну суму зменшеного від`ємного значення до наступного звітного податкового періоду з ПДВ.
Матеріалами справи встановлено, що Головним управлінням ДПС у Харківській області у відношенні позивача проведено позапланову невиїзну перевірку щодо дотримання вимог податкового законодавства при декларуванні за листопад 2024 року від`ємного значення з ПДВ, за результатами якої складено акт від 05.02.2025 №5140/20-40-07-04-05/43495082, на підставі висновків якого прийнято податкове повідомлення - рішення від 11 березня 2025 року №00108070704 про зменшення розміру від`ємного значення суми ПДВ за листопад 2024 року на суму 2 966 133,00 грн. (Т.2 а.с. 159 - 160).
Вищевказане податкове повідомлення - рішення отримано представником позивача 24.03.2025, що підтверджено проставленим підписом в повідомленні про вручення поштового відправлення (Т.2 а.с. 162).
Згідно комп`ютерної програми суду "ДСС", 11.09.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «СТРОЙ СІТІ ДЕВЕЛОПМЕНТ» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11 березня 2025 року №00108070704 (адміністративна справа №520/24151/25).
Доводи позивача, що оскільки вищевказане податкове повідомлення - рішення оскаржується в судовому порядку (адміністративна справа №520/24151/25), то зменшена сума від`ємного значення не є узгодженою до набрання судовим рішенням законної сили є необґрунтованим, оскільки в даному випадку днем узгодження грошового зобов`язання платника податків (зменшення розміру від`ємного значення суми ПДВ) є одинадцятий календарний день, що настає за днем отримання позивачем податкового повідомлення-рішення від 11 березня 2025 року №00108070704, а саме 04 квітня 2025 року.
Відповідно до положень підпункту 5 пункту 4 розділу 5 "Порядок заповнення податкової декларації" Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 28.01.2016 № 21, розділ II "Податковий кредит": у рядку 16 відображається від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду. У рядок 16.1 переноситься значення рядка 21 декларації за попередній звітний (податковий) період. У рядку 16.2 вказуються суми збільшення/зменшення залишку від`ємного значення за результатами уточнюючих розрахунків, поданих протягом звітного (податкового) періоду. У рядку 16.3 вказується сума збільшення/зменшення від`ємного значення, узгоджена за результатами перевірки контролюючого органу, у звітному (податковому) періоді, на який припадає день узгодження податкового повідомлення-рішення, враховуючи процедури адміністративного оскарження відповідно до статті 56 розділу II Кодексу.
Зважаючи, що грошове зобов`язання платника податків (зменшення розміру від`ємного значення суми ПДВ 2 966 133,00 грн.) набуло статусу узгодженого 04 квітня 2025 року, у рядку 16.3 податкової декларації з ПДВ за квітень 2025 року платник податків повинен був визначити цю суму як узгоджену суму зменшення від`ємного значення, чого ним зроблено не було. Натомість, протиправно у рядку 16 вказаної декларації вказано цю суму як суму від`ємного значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, - квітень 2025 року.
У зв`язку з чим оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДПС у Харківській області від 27 серпня 2025 року № 0420970403 правомірно зменшено розмір від`ємного значення ПДВ на суму 2 966 133,00 грн. за квітень 2025 року.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо підтвердження висновків податкового органу про порушення позивачем вимог п.198.6 ст. 198, ст. 200, п.201.12 ст. 201 ПК України, внаслідок чого податкове повідомлення рішення від 27 серпня 2025 року № 0420970403 не може вважатись неправомірним та не підлягає скасуванню.
Колегія суддів також зауважує, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі “Серявін та інші проти України” зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі “Трофимчук проти України” ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 24.01.2020 (справа № 420/2921/19).
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За пунктом 1 частини першої статті 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙ СІТІ ДЕВЕЛОПМЕНТ» - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.03.2026 по справі № 520/27985/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.М. Ральченко   К.В. Мінаєва   	
Постанова складена в повному обсязі 12.06.26.