ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

26 червня 2026 року	Справа №160/11209/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до відповідача 1: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ), відповідача 2: Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ), відповідача 3: Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною та скасування постанови

УСТАНОВИВ:

29.04.2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до відповідача-1: Центрально-Чечелівської обєднаної районної у місті ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідача-2: Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідача-3: Військової частини НОМЕР_2 , в якій просить суд:
- визнати нечинною та скасувати постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 про придатність ОСОБА_1 до військової служби, оформленої довідкою № 2026-0312-2119-4754-0 від 12.03.2026
- визнати нечинним, протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 № 253/М від 12.03.2026 року в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
- визнати нечинним, протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 в частині зарахування ОСОБА_1 до списків військової частини НОМЕР_2 ;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу та звільнити з військової служби.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 12.03.2026 року близько 17 години 00 хвилин у АДРЕСА_5 , його як, батька, що сам виховує двох неповнолітніх дітей, було незаконно затримано невідомими особами у камуфляжному одязі, без участі поліцейських та примусово доставлено за адресою ІНФОРМАЦІЯ_6 без будь-яких на те законних підстав, проведено ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 з очевидними порушеннями процедури проходження ВЛК та направлено для подальшої військової служби до Військової частини НОМЕР_2 . 
Того ж дня, 12.03.2026 року, без належного проходження передбаченого законом медичного огляду військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_5 позивача визнано придатним до військової служби, всупереч його заяви про додаткове обстеження через наявні ознаки фізичного захворювання та надання відповідним працівникам копій лікарських документів, після чого наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 № 253/М від 12.03.2026 солдата ОСОБА_1 призвано на військову службу за мобілізацією та відправлено до Військової частини НОМЕР_2 . 
Постанова військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 , оформлена довідкою № 2026-0312-2119-4754-0 від 12.03.2026 року про придатність позивача до військової служби винесена необґрунтовано, без проведення належного медичного огляду, а отже без врахування всіх обставин, які мають значення для справи та з порушенням встановленої законом процедури, тобто з порушенням способу її прийняття. 
Позивач вважає, що під час мобілізації, жодне з визначених у законі необхідних досліджень його стану здоров`я не проводилось, зокрема лікарями ВЛК формально здійснені записи про те, що позивач здоровий навіть без проведення медичного огляду. Лікарями ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 , які не забезпечили проведення лабораторних досліджень, в повному обсязі проігноровано також і встановлені законом вимоги щодо порядку проведення огляду, у т.ч. його Заяви на додаткове обстеження та залучення до матеріалів особової справи медичних документів, що підтверджують наявність у нього хронічних захворювань.
Внаслідок протиправних дій ТЦК щодо неправомірного затримання та доставлення без законних для того підстав до ТЦК та протиправної бездіяльності, допущеного формалізму та байдужості лікарів ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 при виконанні посадових обов`язків, не було обстежено стан здоров`я позивача, внаслідок чого він не має змоги отримати необхідну медичну допомогу та реалізувати своє право на охорону здоров`я та на доступ до медичних послуг, оскільки проти волі насильно утримується у військовій частині. Крім того, вказує, що позивач є особою, яка має право на відстрочку. 
Центрально- ІНФОРМАЦІЯ_7 порушено право позивача на відстрочку, що є підставою для визнання їх дій незаконними та відновлення порушених прав позивача. 
Не погодившись із вищезазначеними діями та бездіяльністю відповідачів, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх порушених прав.
Ухвалою від 07 травня 2026 суд відкрив провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Цією ж ухвалою відповідачам було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
18.05.2026 року через систему «Електронний суд» відповідач-3 подав відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволенні позовної заяви, посилаючись на те, що вимоги позивача про зобов`язання виключити його із списків особового складу військової частини та звільнити з військової служби не ґрунтуються на приписах чинного законодавства, посилаючись на норми Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», через що відсутні правові підстави для зобов`язання судом Військової частини НОМЕР_2 виключити Позивача зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 та звільнити з військової служби
26.05.2026 року через систему «Електронний суд» ІНФОРМАЦІЯ_8 подано додаткові пояснення до позовної заяви, в якому останній просить не ототожнювати орган військового управління ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ) з Військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
У разі незгоди громадянина з рішенням військово-лікарської комісії при районному (місткому) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки на підставі його заяви громадянин направляється для проходження військово-лікарської комісії при обласному територіальному центрі комплексування та соціальної підтримки.
Відповідно до вимог пункту 3.3 глави 3 розділу I Положення про військоволікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 (із змінами) скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення». 
Штатні ВЛК перевіряють відповідність прийнятих позаштатними ВЛК постанов встановленому діагнозу та вимогам цього Положення, на підставі доданих до звернення оригіналів медичних документів або належним чином завірених їх копій. 
У разі незгоди позивача з рішенням військово-лікарської комісії йому необхідно звернутися зі скаргою до штатної ВЛК. 
01.06.2026 року через систему «Електронний суд» відповідач-1 подав відзив на позов, в якому останній просить відмовити у задоволенні позовної заяви, посилаючись на те, що в матеріалах даної справи відсутні докази того, що позивач звертався до Центральної військово-лікарської комісії для перегляду висновку відповідача, відсутні докази того, що позивач скористався своїм правом на проведення повторного медичного огляду щодо придатності до військової служби, будь-які порушення прав позивача відсутні, ІНФОРМАЦІЯ_10 не є належним відповідачем у даній справі в частині вимог, що пов`язані з ВЛК, оскільки, відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, та Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Сила України, вирішення питання щодо висновку з придатності/непридатності військовозобов`язаного до військової служби та призначення ВЛК не входить до компетенції ІНФОРМАЦІЯ_10 , тим, що не передбачено звільнення з військової служби шляхом скасування довідки ВЛК.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд доходить висновку про наявність підстав для повного задоволення позову, виходячи з наступного.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , з 18.02.2004 року перебував на обліку як військовозобов`язаний у Самарському (на той час) військкоматі у місті Дніпро, що підтверджується копією приписного, виданого ОСОБА_1 від 18.02.2004 року.
06.03.2009 року ОСОБА_1 взято на облік у ІНФОРМАЦІЯ_12 . 15.10.2025 року ОСОБА_1 взято на облік у ІНФОРМАЦІЯ_13 ( ОСОБА_2 ). 
12.03.2026 року, не зважаючи на те, що ОСОБА_1 вже був на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_13 ( АДРЕСА_4 ), ОСОБА_1 взято на облік у ІНФОРМАЦІЯ_14 під час проведення незаконної процедури мобілізації.
Позивач вказує, що його було незаконно затримано невідомими особами у камуфляжному одязі, без участі поліцейських та примусово доставлено за адресою ІНФОРМАЦІЯ_6 без будь-яких на те законних підстав, проведено ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 з очевидними порушеннями процедури проходження ВЛК та направлено для подальшої військової служби до Військової частини НОМЕР_2 .
За результатами проведення військово-лікарської комісії було винесено постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 , оформлена довідкою № 2026-0312-2119-4754-0 від 12.03.2026 року про придатність позивача до військової служби.
На думку позивача, лікарями ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 , які не забезпечили проведення лабораторних досліджень, в повному обсязі проігноровано також і встановлені законом вимоги щодо порядку проведення огляду, у т.ч. його заяви на додаткове обстеження та залучення до матеріалів особової справи медичних документів, що підтверджують наявність у нього хронічних захворювань.
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_15 № 253/М від 12.03.2026 року, було здійснено призов на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 .
З матеріалів справи слідує, що відповідно до рішення Соборного районного суду міста Дніпро від 02.03.2026 року у справі № 201/891/26 у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є двоє малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_16 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_17 .
Зазначеним рішенням Соборного районного суду міста Дніпро у справі № 201/891/26 від 02.03.2026 року встановлено, що діти фактично проживають разом із батьком та перебувають на його щоденному догляді й утриманні. Батько самостійно, без участі матері дітей, здійснює основний обсяг щоденних дій щодо забезпечення потреб дітей, а саме: організовує побут та режим дня, забезпечує харчування, одяг, засоби гігієни, здійснює постійний нагляд та забезпечує безпеку, забезпечує медичний супровід, організовує дозвілля та розвиток дітей. 
Мати підтвердила проживання дітей з батьком.
Соборний районний суд міста Дніпра своїм рішенням від 02.03.2026 року ухвалив: шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 – розірвав, залишити неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_18 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , – проживати разом із батьком ОСОБА_1 , який самостійно їх виховує без участі матері.
Представник позивача вказує, що ОСОБА_1 , є особою, яка має право на відстрочку відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», про що він наголошував, перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 13.03.2026 року № 81 солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення, на котлове забезпечення 14.03.2026 року.
Не погоджуючись із постанову військово-лікарської комісії № 2026-0312-2119-4754-0 від 12.03.2026, наказом про його призов та похідним від нього наказом про зарахування до списків особового складу військової частини, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідачів, викладених в відзивах на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно з пунктом 20 частини 1 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Спірні правовідносини врегульовані приписами Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII, Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 № 3543-XII.
Стаття 39 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Відповідно до Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-XII мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Згідно із частиною 5 статті 22 Закону № 3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Враховуючи приписи Закону № 3543-XII призову на військову службу під час мобілізації підлягають військовозобов`язані, які, з-поміж іншого, визнані придатними до військової служби за станом здоров`я відповідно до висновку військово-лікарської комісії.
Так Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ), введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому воєнний стан було неодноразово продовжена, який триває і дотепер.
Пунктом 4 ч. 1 статті 23 відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі Закон № 3543-XII) передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.
Частиною 7 ст. 23 Закон № 3543-XII установлено, що перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 самостійно виховує двох малолітніх дітей, а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , видане Самарським районним у місті Дніпрі відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіально го управління юстиції у Дніпропетровській області від 31.10.2017 року, актовий запис № 348 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 , видане Амур-Нижньодніпровським відділом Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 22.08.2025 року, актовий запит № 528.
Відповідно до рішення Соборного районного суду міста Дніпро від 02.03.2026 року у справі № 201/891/26, на момент звернення до суду та на час розгляду справи у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є двоє малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_16 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_17 і зазначеним рішенням Соборного районного суду міста Дніпро у справі № 201/891/26 від 02.03.2026 року встановлено, що діти фактично проживають разом із батьком та перебувають на його щоденному догляді й утриманні. Позивач самостійно, без участі матері дітей, здійснює основний обсяг щоденних дій щодо забезпечення потреб дітей, а саме: організовує побут та режим дня, забезпечує харчування, одяг, засоби гігієни, здійснює постійний нагляд та забезпечує безпеку, забезпечує медичний супровід, організовує дозвілля та розвиток дітей.
Судовим рішенням встановлено, що мати дітей проживає окремо за іншою адресою, що прямо зазначено нею у процесуальних документах, та не здійснює щоденного догляду за дітьми за місцем їх фактичного проживання з батьком. Мати підтвердила проживання дітей з батьком. 
Соборний районний суд міста Дніпра своїм рішенням від 02.03.2026 року ухвалив: шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 – розірвати, залишити неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_18 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , – проживати разом із батьком ОСОБА_1 , який самостійно їх виховує без участі матері.
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України).
З урахуванням вище наведених обставин, ОСОБА_1 , є особою, яка має право на відстрочку відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Стосовно протиправності винесенні постанови військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 про придатність ОСОБА_1 до військової служби, оформленої довідкою № 2026-0312-2119-4754-0 від 12.03.2026, суд вказує на таке.
Відповідно до частини десятої статті 2 Закону № 2232-ХІІ з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі за текстом - Положення № 402).
Відповідно до пункту 1.1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Згідно з пунктом 1.2 розділу І Положення № 402 військово- лікарська експертиза - це, зокрема, медичний огляд допризовників, призовників; визначення ступеня придатності до військової служби.
Пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Пунктом 3.1 глави 3 Розділу ІІ Положення № 402 визначено, що медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, командирів військових частин, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України на підставі направлення, яке формується відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП. При цьому особам віком до 45 років видається направлення з метою визначення їх придатності до служби у Десантно-штурмових військах, підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті.
Кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей. Ступінь придатності військовозобов`язаних до військової служби за станом здоров`я кожним лікарем визначається індивідуально. Висновки про придатність або непридатність військовозобов`язаних до військової служби, подані ними скарги та об`єктивні дані, виявлені у процесі медичного огляду, а також встановлений діагноз вносяться кожним лікарем до картки обстеження та медичного огляду та до інших документів, що засвідчується особистим підписом лікаря та скріплюється його особистою печаткою, із зазначенням дати проведення медичного огляду. До інформації про діагноз та результати медичних втручань (застосування методів діагностики, профілактики або лікування, пов`язаних із впливом на організм людини), які вносяться до картки обстеження та медичного огляду, додається відповідний код до кожного діагнозу та результату медичних втручань за класифікацією, визначеною НК 025 та НК 026, затвердженими наказом Міністерства економіки України від 04 серпня 2021 року № 360 «Про затвердження та скасування національних класифікаторів (абз. 2 п.3.2 глави 3 Розділу ІІ Положення №402).
Після закінчення медичного обстеження під час мобілізації ВЛК виносить щодо військовозобов`язаного одну із таких постанов: «Придатний до військової служби»; «Тимчасово непридатний до військової служби (вказати дату повторного огляду)»; «Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку», «Обмежено придатний до військової служби».
Відповідно до пункту 2.2 розділу І Положення № 402 штатні ВЛК є військово- медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово- лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону.
Згідно із п.2.4.5 розділу І Положення № 402 ВЛК регіону має право, зокрема, оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК.
Відповідно до п.п.2.3.5 та 2.4.10 розділу І Положення №402 визначено, що постанови ВЛК регіонів та ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.
Суд зазначає, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку діям лікарів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, оскільки це потребує спеціальних знань медицини.
Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності, обмеженої придатності або непридатності до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.06.2020 року у справі № 810/5009/18 та від 12.02.2021 року у справі № 820/5570/16.
Водночас під час розгляду справи суд установив порушення відповідачем процедури медичного огляду позивача та оформлення його результатів.
Згідно із довідкою військово-лікарської комісії від 12.03.2026 № 2026-0312-2119-4754-0 позивач за наслідками проведеного медичного огляду є здоровим та на підставі статті 67в графи ІІ Розладу хвороб, позивач є придатним до військової служби.
Відповідно до медичної документації позивача, зокрема відповідно до Виписки № 3300/918 із медичної карти стаціонарного хворого хірургічного відділення від 13.07.2025 року, ОСОБА_1 встановлено діагноз – сечокамяна хвороба, конкремент правої нирки, хронічний пієлонефрит. Короткий анамнез: ANAMNESIS MORBI: в 2018 році епізод ниркової коліки справа, тоді ж виконано КТ 2-х зон з в/в контрастуванням(згідно висновку лікаря рентгенолога): в верхній групі чашок конкремент 5,2Ч3мм, щільністю 4950дХ, нижній чашечці 8х6мм щільністю 12720дх, неповне подвоєння правої нирки (дод нижполярна вена), уретровазальний конфлікт, повне подвоєння лівої нирки, неповне подвоєння лівого сечовода. Надалі періодично повторюються вищезазначені скарги. При контрольному УЗД - картина відповідає заключенню кт. Консультована урологом, рекомендовано хірургічне лікування у обсязі: ПНЛ праворуч. Рекомендована: Госпіталізована до хірургічного відділення для оперативного лікування. Операції: гемороїдектомія.
Зазначені діагнози частково відповідають встановленими із оскаржуваною довідкою від 12.03.2026 № 2026-0312-2119-4754-0 .
Суд звертає увагу, про формальний підхід посадових осіб військово-лікарської комісії щодо огляду позивача свідчить відсутність медичного огляду останнього обов`язкових видів обстежень визначених пунктами 3.4, 3.5 Постанови № 402, таких як рентгенологічне (флюорографічне) обстеження органів грудної клітки, загальний аналіз крові, визначення групи крові та резус-належності (особам, у яких немає відповідної відмітки у військовому квитку), ЕКГ, дослідження сечі, а також дані із психоневрологічних, протитуберкульозних, шкірно-венеричних диспансерів, наркологічних закладів.
Так, згідно з пунктами 3.4., 3.5 Положення №402 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) перед оглядом військовозобов`язаних їм проводиться рентгенологічне (флюорографічне) обстеження органів грудної клітки, загальний аналіз крові, визначаються група крові та резус- належність (особам, у яких немає відповідної відмітки у військовому квитку), ЕКГ, дослідження сечі. Особам, яким більше 40 років, обов`язково проводиться вимір внутрішньоочного тиску, дослідження крові на цукор.
До початку огляду військовий комісаріат на всіх військовозобов`язаних отримує дані із психоневрологічних, протитуберкульозних, шкірно-венеричних диспансерів, наркологічних закладів (на тих, що перебувають на обліку у вказаних диспансерах, закладах, - витяг з історії хвороби), на осіб, що визнані інвалідами, - дані з органів соціального забезпечення, також медичну картку амбулаторного хворого (облікова форма МОЗ України № 025) з поліклінік та медико-санітарних частин за місцем проживання, роботи або навчання.
Зазначені документи з відомостями із вищевказаних диспансерів (закладів), а на офіцерів і прапорщиків (мічманів) запасу також особові справи військовий комісаріат до початку огляду подає для вивчення у ВЛК.
ВЛК визнаючи стан ОСОБА_6 «придатним до військової служби», лікарі ВЛК повинні були провести відповідні клінічні та рентгенологічні дослідження, що були б підставою для встановлення такого діагнозу і віднесення відповідно його до того чи іншого пункту статті 23 графи ІІ Розкладу хвороб.
Проте з матеріалів справи не видно, що під час огляду позивача з метою встановлення йому діагнозу та ступеню порушеннями функцій проводилися відповідні діагностичні заходи, що суперечить пунктам 3.4., 3.5 Положення № 402 та свідчить про неповне вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку ОСОБА_1 на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, що не відповідає п. 1.1. Розділу ІІ Положення № 402.
Доказів протилежного відповідачі суду не надали.
Слід зазначити, що чинним на час прийняття спірного рішення при ІНФОРМАЦІЯ_4 про придатність ОСОБА_1 до військової служби, оформленої довідкою № 2026-0312-2119-4754-0 від 12.03.2026 законодавством не спрощено процедуру проведення медичного огляду. Неповний медичний огляд позивача ВЛК та порушення процедури проведення медичного обсліду не є формальними та в своїй сукупності підтверджують протиправність спірної постанови.
Таким чином, суд погоджується із доводами представника позивача, що огляд ОСОБА_1 проведений лікарями військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 з порушеннями Положення № 402, тому постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 про придатність ОСОБА_1 до військової служби, оформленої довідкою № 2026-0312-2119-4754-0 від 12.03.2026 , є необґрунтованою, внаслідок чого підлягає скасуванню.
Стосовно вимог про визнання протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 № 253/М від 12.03.2026 року в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, на особливий період та наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 13.03.2026 № 81 в частині зарахування ОСОБА_1 до списків військової частини НОМЕР_2 , з матеріалів справи слідує таке.
Під час розгляду адміністративної справи суд встановив, що ОСОБА_1 , є особою, яка має право на відстрочку відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Разом з тим, в ході розгляду цієї адміністративної справи встановлено, що позивача не було виключено зі списків особового складу, у зв`язку із самовільним залишенням ним військової частини НОМЕР_2 відповідно до наказу від 17.03.2026 від 85.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону № 2232-XII закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Отже, суд зазначає, що проходження військової служби припиняється у день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.
Незважаючи на той факт, що після видання оскаржуваного наказу про призов та наказу про проходження військової служби, такі накази вичерпали свою дію реалізацією, позивач не позбавлений права в судовому порядку оскаржити індивідуальний акт суб`єкта владних повноважень, який безпосередньо стосується його прав та законних інтересів.
Право на оскарження індивідуального акта суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої цей акт виданий або прав, свобод та інтересів якої він безпосередньо стосується. Це кореспондується з тим, що захисту адміністративним судом підлягає фактично порушене право особи в публічно-правових відносинах із суб`єктом владних повноважень при здійсненні ним визначених чинним законодавством владних управлінських функцій, а не відновлення законності та правопорядку в публічних правовідносинах.
Подібний правовий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 06.10.2021 у справі №9901/26/21, від 03.11.2021 у справі №9901/226/21, від 02.02.2022 у справі № 9901/256/21, від 16.03.2023 у справі № 9901/494/21, від 06.04.2023 у справі № 990/152/22, від 14.09.2023 у справі №990/73/23.
Можливість оскарження актів індивідуальної дії не шкодить самій суті права на доступ до суду, оскільки ці акти можуть бути оскаржені в суді їхніми адресатами, тобто суб`єктами, для яких відповідні акти створюють права та/чи обов`язки. 
Відтак індивідуально-правові акти можуть бути предметом оскарження в адміністративній справі.
Суд враховує, що протиправні дії не можуть спричиняти правомірних наслідків, інший підхід суперечив би завданням та основним засадам адміністративного судочинства. Отже, юридичні наслідки порушень прав особи, допущені внаслідок протиправності рішення чи дій суб`єкта владних повноважень, породжує необхідність виправлення таких помилок як необхідний захід, який поверне сторін в правовий стан, що мав місце до моменту порушення.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував у своїх рішеннях на тому, що правосуддя не повинно бути ілюзорним і має забезпечувати реальний захист прав особи і гарантії того, що справу буде вирішено остаточно рішенням в судовому провадженні (рішення від 09.12.2010 у справі Буланов та Купчик проти України, від 13.02.2011 у справі Чуйкіна проти України).
Суд акцентує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
За таких обставин, суд зробив висновок, що зважаючи на необхідність належного захисту та відновлення порушеного права позивача необхідно визнання протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 № 253/М від 12.03.2026 року в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, на особливий період, визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 13.03.2026 № 81 в частині зарахування ОСОБА_1 до списків військової частини НОМЕР_2 та зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу та звільнити з військової служби.
Суд вважає, що саме такий спосіб захисту порушених прав позивача відповідає об`єкту порушеного права й у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним та в повній мірі забезпечить повне припинення порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача.
Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачем права на звільнення з військової служби за призовом під час мобілізації, тому позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні до суду із даним адміністративним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3993,60 грн, що підтверджується квитанцією № 0ХСМ-ВСАА-8717-ВНТН від 22.04.2026 року, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_2 , як суб`єкта владних повноважень, яким порушено права позивача.
Керуючись ст. 72-77,94,122,132,139,193,241-246,250,251,257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до відповідача-1: Центрально-Чечелівської обєднаної районної у місті ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса: АДРЕСА_2 ), відповідача-2: Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 (адреса: АДРЕСА_6 ), відповідача-3: Військової частини НОМЕР_2 (Код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 ) про визнання протиправною та скасування постанови – задовольнити в повному обсязі.
Визнати протиправним та скасувати постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 про придатність ОСОБА_1 до військової служби, оформленої довідкою № 2026-0312-2119-4754-0 від 12.03.2026.
Визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 № 253/М від 12.03.2026 року в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 13.03.2026 № 81 в частині зарахування ОСОБА_1 до списків військової частини НОМЕР_2 .
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу та звільнити з військової служби.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_2 (Код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати, у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 3993,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук