ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
06.05.2026	Справа № 910/12845/25	

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ломаки В.С., 
за участю секретаря судового засідання: Видиш А.В.
розглянувши у порядку загального позовного провадження матеріали справи
за позовом Комунального підприємства "Житомирводоканал" Житомирської міської ради 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кепітал Енерджі Груп" 
про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 6 925 564,06 грн., 

За участі представників сторін:
від позивача: Сичов Д.В. за довіреністю від 04.02.2025 року № 17/10;
від відповідача: Вергелес Д.Є. за ордером від 06.05.2026 року серії АА № 1708037.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Комунальне підприємство "Житомирводоканал" Житомирської міської ради (далі - позивач, Підприємство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кепітал Енерджі Груп" (далі - відповідач, Товариство), в якому просило суд визнати недійсними укладені між сторонами додаткові угоди до договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2021 року № 824 (далі - Договір), а саме:
- додаткову угоду від 19.09.2022 року № 1, якою змінено умови Договору на період з 01.08.2022 року до закінчення строку його дії в частині збільшення ціни електроенергії за 1 кВт*год з 3,5328 грн. до 3,593 грн.;
- додаткову угоду від 20.09.2022 року № 2, якою змінено умови Договору на період з 01.08.2022 року до закінчення строку його дії в частині збільшення ціни електроенергії за 1 кВт*год з 3,593 грн. до 3,907 грн.; 
- додаткову угоду від 22.09.2022 року № 3, якою змінено умови Договору на період з 01.08.2022 року до закінчення строку його дії в частині збільшення ціни електроенергії за 1 кВт*год з 3,907 грн. до 4,004 грн.;
- додаткову угоду від 26.10.2022 року № 5, якою змінено умови Договору на період з 01.08.2022 року до закінчення строку його дії в частині збільшення ціни електроенергії за 1 кВт*год з 4,004 грн. до 4,359 грн.;
- додаткову угоду від 27.10.2022 року № 6, якою змінено умови Договору на період з 01.08.2022 року до закінчення строку його дії в частині збільшення ціни електроенергії за 1 кВт*год з 4,359 грн. до 4,618 грн.,
а також стягнути з Товариства грошові кошти у розмірі 6 925 564,06 грн.
Ухвалою від 17.10.2025 року господарський суд міста Києва відкрив провадження у справі № 910/12845/25, вирішив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 05.11.2025 року.
04.11.2025 року через систему "Електронний суд" надійшов відзив Товариства від 03.11.2025 року на позовну заяву, в якому останнє заперечило проти задоволення вимог Підприємства з огляду на відповідність спірних додаткових угод приписам чинного законодавства, тоді як умови Договору були складені та опубліковані позивачем самостійно, а відповідач не мав впливу на формування цих умов, зокрема в частині порядку ціноутворення. 
Крім того, Товариство вказало, що невід`ємною складовою Договору був помісячний графік обсягів постачання електричної енергії, встановлений Додатком № 1 до цього правочину, який є складовою ціни товару, оскільки від сезонного попиту безпосередньо залежить ціна на електричну енергію. Однак позивач при укладенні Договору не надав графіку помісячного споживання, що призвело до відсутності належного визначення ціни товару, з урахуванням всіх її складових.
Слід також зазначити, що до відзиву на позовну заяву Товариство долучило перелік поставлених Підприємству в порядку статті 90 Господарського процесуального кодексу України питань.
У підготовчому засіданні 05.11.2025 року суд встановив позивачу процесуальний строк на подання відповіді на відзив на позовну заяву до 14.11.2025 року, встановив відповідачу процесуальний строк на подання заперечень до 24.11.2025 року, а також постановив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 26.11.2025 року.
13.11.2025 року через систему "Електронний суд" надійшла відповідь Підприємства від 13.11.2025 року № 2 на відзив на позовну заяву, в якій останнє навело мотиви на спростування висловлених Товариством у відзиві на позов заперечень проти задоволення вимог позивача.
Слід зазначити, що 21.11.2025 року через систему "Електронний суд" надійшло клопотання позивача від 21.11.2025 року про проведення призначеного на 26.11.2025 року підготовчого засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, до якого долучено відповіді на поставлені Товариством у порядку статті 90 Господарського процесуального кодексу України питання.
25.11.2025 року через систему "Електронний суд" надійшло клопотання Товариства від 24.11.2025 року, в якому останнє просило суд, зокрема, продовжити йому встановлений судом строк на подання заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву на п`ять днів з моменту отримання повного тексту відповіді на відзив на позовну заяву (враховуючи подання Підприємством нечитабельної копії цієї заяви по суті справи), а також зобов`язати позивача направити відповідачу копію повного тексту відповіді на відзив на позовну заяву в справі № 910/12845/25 (її читабельну версію).
До початку призначеного підготовчого засідання 26.11.2025 року через систему "Електронний суд" надійшла читабельний текст відповіді Підприємства № 4/2 на відзив на позовну заяву
У підготовчому засіданні 26.11.2025 року суд продовжив відповідачу процесуальний строк на подання заперечень до 08.12.2025 року, а також продовжив строк проведення підготовчого провадження у справі № 910/12845/25 на 30 днів та відклав підготовче засідання на 17.12.2025 року.
09.12.2025 року через систему "Електронний суд" надійшли сформовані у цій системі 08.12.2025 року заперечення Товариства, в яких останнє навело додаткові мотиви на спростування обґрунтованості позовних вимог Підприємства.
16.12.2025 року через систему "Електронний суд" надійшло клопотання Товариства від 16.12.2025 року, в якому останнє просило суд зупинити провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням у справі № 240/2934/24 за апеляційною скаргою Товариства. В обґрунтування означеного клопотання відповідач посилався на те, що Акт перевірки, покладений в основу пред`явлених Підприємством вимог у справі № 910/12845/25, висновки якого безпосередньо впливають на права та обов`язки Товариства, був оскаржений останнім у судовому порядку в рамках адміністративної справи № 240/2934/24. За результатами розгляду цієї адміністративної справи Житомирський окружний адміністративний суд ухвалив рішення від 14.04.2025 року № 240/2934/24, яке наразі оскаржується Товариством в апеляційному порядку.
У підготовчому засіданні 17.12.2025 року суд постановив протокольну ухвалу про відмову в задоволенні клопотання Товариства від 16.12.2025 року про зупинення провадження у справі.
Ухвалою від 17.12.2025 року господарський суд міста Києва закрив підготовче провадження у справі № 910/12845/25 та призначив її до судового розгляду по суті на 27.01.2026 року.
У судовому засіданні 27.01.2026 року оголошувалася перерва до 18.02.2026 року.
До початку призначеного судового засідання 18.02.2026 року через систему "Електронний суд" надійшло клопотання Підприємства від 18.02.2026 року № 1/26 про відкладення розгляду справи на іншу дату.
Разом із тим, судове засідання, призначене на 18.02.2026 року, не відбулось, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Ломаки В.С. 
Ухвалою від 24.03.2026 року господарський суд міста Києва призначив судове засідання у справі № 910/12845/25 на 21.04.2026 року.
До початку призначеного судового засідання 21.04.2026 року через систему "Електронний суд" надійшло клопотання Товариства від 21.04.2026 року № 21/04/26 про відкладення розгляду справи на іншу дату.
Ухвалою від 21.04.2026 року господарський суд міста Києва відклав судове засідання на 06.05.2026 року.
У судовому засіданні 06.05.2026 року представник позивача підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.
Представник відповідача у цьому судовому засіданні проти задоволення вимог Підприємства заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву від 03.11.2025 року та запереченнях від 08.12.2025 року.
У судовому засіданні 06.05.2026 року проголошену вступну та резолютивну частини рішення.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:
Підприємство в мережі Інтернет на вебпорталі уповноваженого органу "Prozorro" опублікувало оголошення про проведення відкритих торгів UA-2021-10-13-009859-b щодо закупівлі електричної енергії (ДК 021:2015:09310000-5) обсягом 27 590 059 кВт*год загальною очікуваною вартістю 132 432 282,00 грн., переможцем яких було визнано Товариство з ціновою пропозицією 97 503 268,00 грн.
Враховуючи вказані обставини, 30.12.2021 року між Підприємством (споживач) та Товариством (постачальник) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 824 (далі - Договір), за умовами якого відповідач зобов`язався продати електричну енергію споживачу для забезпечення потреб його електроустановок, а позивач зобов`язався оплачувати постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього Договору.
Означений правочин підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений відбитками печаток цих суб`єктів господарювання.
За умовами пункту 2.3 Договору кількість товару, що постачається на умовах даного Договору, становить 27 590 059 кВт*год. Кількість електричної енергії, яка передається споживачеві, визначається за показниками встановлених на об`єктах споживання засобів вимірювальної техніки, типи яких відповідають вимогам Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 311.
Обсяги закупівлі можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків (пункт 2.4 цієї угоди).
Пунктами 3.1, 3.2 наведеного правочину встановлено, що постачальник зобов`язується поставити споживачу електричну енергію в строк з 01.01.2022 року до 31.12.2022 року. Початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в Заяві-приєднання, яка є Додатком № 1 до цього Договору.
Постачальник за цим Договором не має права вимагати від споживача будь-якої іншої плати за електричну енергію, що не визначені у комерційній пропозиції, яка є Додатком № 2 до цього Договору.
За умовами пункту 5.1 Договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є Додатком № 2 до цього Договору.
Згідно з пунктом 5.3 Договору його загальна сума встановлюється залежно від кількості переданої електричної енергії та її ціни згідно з актами приймання-передачі, але не може бути більшою 97 470 160,43 грн. з урахуванням ПДВ, у тому числі: 1 000 000,00 грн. - кошти місцевого (міського) бюджету; 96 470 160,43 грн. - власний бюджет (кошти від господарської діяльності підприємства (власні кошти)).
Сума даного Договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін. Сума Договору планова. Бюджетні зобов`язання по цьому Договору виникають в межах кошторисних призначень по загальному фонду та фактичних надходжень по спеціальному.
Обсяги закупівлі можуть бути зменшені в залежності від реального фінансування видатків.
Пунктами 5.4-5.6 цієї угоди передбачено, що інформація про діючу ціну електричної енергії має бути розміщена на офіційному веб-сайті постачальника не пізніше ніж за 20 днів до початку її застосування із зазначенням порядку її формування.
Складові ціни електричної енергії мають обов`язково зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни. Зміни здійснюються відповідно до Додатку № 3 до цього Договору.
Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.
За умовами комерційної пропозиції, яка є Додатком № 2 до Договору, оплата вартості електричної енергії за цим Договором здійснюється споживачем виключно на умовах післяплати 100 %, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку. 
Ціна на електричну енергію (3,5328 грн. за 1 кВт*год з ПДВ) для об`єктів споживача визначається за формулою: Ц(спож) = Ц(фср) + Цп + Тпередача, де: Ц(фср) - фактична середньозважена ціна купівлі електричної енергії для споживача на ринках електричної енергії за розрахунковий місяць, грн./кВт*год (з урахуванням зборів та платежів, що передбачені чинним законодавством України); Цп - ціна на послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу, грн./кВт*год; Тпередача - тариф на послуги з передачі електричної енергії НЕК "Укренерго".
Всі складові ціни, крім Цп, є такими, що не залежні від постачальника, тому можуть бути змінені в рамках даної комерційної пропозиції з терміновим повідомленням споживача про зміни.
Цп є незмінною протягом терміну дії Договору.
Ціна на електричну енергію не включає тариф на послуги з розподілу електричної енергії Оператором системи розподілу, так як згідно з умовами цієї комерційної пропозиції вартість послуг з розподілу електричної енергії оплачується споживачем Оператору системи розподілу самостійно.
Збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків проводиться пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю. Порядок зміни ціни встановлений у Додатку № 3 до цього Договору.
Зміна ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення проводиться без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг, у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку. Порядок зміни ціни встановлений у Додатку № 3 до цього Договору.
Згідно з пунктом 13.1 Договору останній укладається на строк, зазначений у комерційній пропозиції, яку обрав споживач. Разом із тим, за умовами обраної Підприємством комерційної пропозиції (Додаток № 2 до Договору) Договір набирає чинності з 01.01.2022 року та діє до 31.12.2022 року. Дія Договору про закупівлю вважається продовженою на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2023 року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі, укладеному в попередньому році.
Відповідно до пункту 13.2 Договору постачальник має повідомити про зміну будь-яких умов Договору споживача не пізніше, ніж за 20 днів до їх застосування з урахуванням інформації про право споживача розірвати Договір. Постачальник зобов`язаний повідомити споживача в порядку, встановленому законом, про будь-яке збільшення ціни і про право припинити дію Договору без сплати будь-яких штрафних санкцій чи іншої фінансової компенсації постачальнику, якщо споживач не приймає нові умови.
За умовами пункту 13.8 Договору його істотні умови не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених статтею 41 Закону України "Про публічні закупівлі", зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю. Порядок зміни ціни встановлений у Додатку № 3 до цього Договору.
Відповідно до пунктів 7, 8 Додатку № 3 до Договору його істотні умови не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадків, передбачених пунктами 1-8 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі".
Зміна ціни за одиницю електричної енергії у зв`язку з її коливанням на ринку на підставі пункту 2 та пункту 5 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" допускається виключно в частині складової Ц(фср) - фактичної середньозваженої ціни купівлі електричної енергії для споживача на ринку за розрахунковий місяць пропорційно зміні ціни електричної енергії на ринку. 
Зміна ціни за одиницю електричної енергії допускається за умови надання стороною, яка пропонує зміни, документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку.
Таким документальний підтвердженням можуть бути: інформація з офіційного сайту ДП "Оператор ринку".
Пунктом 9 Додатку № 3 до Договору передбачено, що істотні умови Договору можуть змінюватися у випадку зміни регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються у Договорі, а саме: тарифу на послуги з передачі електричної енергії, які враховані в структурі остаточної ціни електричної енергії, що постачається за Договором. У цьому випадку зміну ціни здійснюють у такому порядку: підставою для зміни ціни є набрання чинності рішенням НКРЕКП про зміну відповідного регульованого тарифу, що застосовують у Договорі. Нову (змінену) ціну, визначену відповідно до пункту 9 цього Додатка, застосовують з дня введення в дію відповідного регульованого тарифу згідно з рішенням НКРЕКП, якщо інше не встановлено чинним законодавством України (у тому числі відповідними рішеннями НКРЕКП), або з дня, що встановлено у відповідній додатковій угоді про зміну ціни за одиницю електричної енергії.
З матеріалів справи вбачається, що 19.09.2022 року між Підприємством та Товариством укладено додаткову угоду № 1 до Договору, якою сторони, у зв`язку з підвищенням ціни електричної енергії на ринку в торговій зоні "ОЕС України", що підтверджено інформацією з офіційного сайту ДП "Оператор ринку", внесли зміни до пункту 2.3 Договору та погодили, що кількість товару, що поставляється на умовах даного Договору, становить 27 127 793 кВт*год. Крім того, цією додатковою угодою сторони у графі "Ціна на електричну енергію" Додатку № 3 до Договору цифри "3,5328" замінили цифрами "3,593".
20.09.2022 року між Підприємством та Товариством укладено додаткову угоду № 2 до Договору, якою сторони, у зв`язку з підвищенням ціни електричної енергії на ринку в торговій зоні "ОЕС України", що підтверджено інформацією з офіційного сайту ДП "Оператор ринку", внесли зміни до пункту 2.3 Договору та погодили, що кількість товару, що поставляється на умовах даного Договору, становить 24 947 571 кВт*год. Крім того, цією додатковою угодою сторони у графі "Ціна на електричну енергію" Додатку № 3 до Договору цифри "3,593" замінили цифрами "3,907".
22.09.2022 року між Підприємством та Товариством укладено додаткову угоду № 3 до Договору, якою сторони, у зв`язку з підвищенням ціни електричної енергії на ринку в торговій зоні "ОЕС України", що підтверджено інформацією з офіційного сайту ДП "Оператор ринку", внесли зміни до пункту 2.3 Договору та погодили, що кількість товару, що поставляється на умовах даного Договору, становить 24 343 196 кВт*год. Крім того, цією додатковою угодою сторони у графі "Ціна на електричну енергію" Додатку № 3 до Договору цифри "3,907" замінили цифрами "4,004".
26.10.2022 року між Підприємством та Товариством укладено додаткову угоду № 5 до Договору, якою сторони, у зв`язку з підвищенням ціни електричної енергії на ринку в торговій зоні "ОЕС України", що підтверджено інформацією з офіційного сайту ДП "Оператор ринку", внесли зміни до пункту 2.3 Договору та погодили, що кількість товару, що поставляється на умовах даного Договору, становить 22 360 669 кВт*год. Крім того, цією додатковою угодою сторони у графі "Ціна на електричну енергію" Додатку № 3 до Договору цифри "4,004" замінили цифрами "4,359".
Також, 27.10.2022 року між Підприємством та Товариством укладено додаткову угоду № 6 до Договору, якою сторони, у зв`язку з підвищенням ціни електричної енергії на ринку в торговій зоні "ОЕС України", що підтверджено інформацією з офіційного сайту ДП "Оператор ринку", внесли зміни до пункту 2.3 Договору та погодили, що кількість товару, що поставляється на умовах даного Договору, становить 21 106 574 кВт*год. Крім того, цією додатковою угодою сторони у графі "Ціна на електричну енергію" Додатку № 3 до Договору цифри "4,359" замінили цифрами "4,618".
Таким чином, протягом вересня - жовтня 2022 року до Договору неодноразово та послідовно вносилися зміни щодо ціни одиниці товару в бік збільшення, яке у відсотковому співвідношенні відносно до передбаченої в Договорі початкової вартості електричної енергії склало більше 30 %.
У позовній заяві Підприємство посилалося на те, що згідно з актами прийому-передачі електричної енергії протягом січня-листопада 2022 року позивач спожив 24 867 585 кВт*год. електричної енергії та оплатив Товариству її загальну вартість у розмірі 94 777 768,34 грн. Відтак, відповідач протягом вищенаведеного періоду поставив Підприємству електричну енергію в обсязі 24 867 585 кВт*год., вартість якої за умовами Договору (без урахування умов додаткових угод № 1, № 2, № 3, № 5 та № 6) склала 87 852 204,28 грн.
Зважаючи на недійсність означених додаткових угод № 1, № 2, № 3, № 5 та № 6 до Договору, якими без належних підстав всупереч Закону України "Про публічні закупівлі" суттєво збільшено вартість за одиницю товару (більше ніж на 30 % відносно передбаченої в Договорі початкової вартості електроенергії), а також враховуючи фактичну безпідставну переплату Підприємством вартості електроенергії на 6 925 564,06 грн. (що становить різницю між загальною сумою сплачених позивачем на користь відповідача в рамках Договору грошових коштів у розмірі 94 777 768,34 грн. та дійсною початковою вартістю спожитої Підприємством електроенергії за Договором у сумі 87 852 204,28 грн.), позивач звернувся до господарського суду з даним позовом про визнання недійсними спірних додаткових угод та стягнення з Товариства надмірно сплачених коштів у вищевказаному розмірі.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого.
Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади визначено Законом України "Про публічні закупівлі" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон), відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 якого договір про закупівлю - це господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.
Згідно з частиною 1 статті 41 Закону договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Частиною 4 статті 41 Закону визначено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.
Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 41 Закону істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.
Зміст вказаної вище правової норми вказує на те, що зміна ціни за одиницю товару, закуповуваного відповідно до норм Закону, можлива у разі істотної зміни ринкової ціни на товар в проміжок часу після укладення договору про закупівлю та до повного його виконання. 
Істотні умови договору на час проведення закупівлі були визначені Господарським кодексом України (тут і далі чинним на час виникнення спірних правовідносин). Так, статтею 180 цього Кодексу встановлено, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити: предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.
Судом встановлено, що істотна умова Договору - ціна, яка була визначена за результатами процедури закупівлі та тендерної пропозиції Підприємства, була змінена додатковими угодами від 19.09.2022 року № 1, від 20.09.2022 року № 2, від 22.09.2022 року № 3, від 26.10.2022 року № 5 та від 27.10.2022 року № 6 до Договору.
Так, внаслідок укладення вказаних вище додаткових угод до Договору, ціну (тариф) електроенергії збільшено з 3,5328 грн. з ПДВ (у первісній редакції Договору) до 4,618 грн. (у редакції додаткової угоди від 27.10.2022 року № 6 до Договору). Таким чином, внаслідок підписання вищевказаних додаткових угод до Договору ціна на електроенергію зросла на 30,72 %.
Системний аналіз положень частини 1 статті 525, статті 526, частини 1 статті 651 Цивільного кодексу України та положень частини 5 статті 41 Закону дає підстави для висновку про те, що зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10 %; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.
Метою закріплення на законодавчому рівні можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10 % є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.
У той же час, обидві сторони (Підприємство та Товариство) не могли не розуміти особливості функціонування ринку електроенергії (тобто постійне коливання цін тощо). Тому сторони Договору не були позбавлені можливості визначити в цій угоді порядок зміни ціни, зокрема, які коливання ціни надають право на перерахунок ціни (порогові показники), формулу розрахунку нової ціни, якими саме конкретними документами має підтверджуватися коливання цін на ринку товару. Проте Договір не містить відповідних чітких застережень та положень.
Будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує особі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.
Суд звертає увагу, що кожна сторона договору має добросовісно користуватися наданими їй правами, не допускати зловживання правом, його використання на шкоду іншим особам (стаття 13 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини 1 статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. При цьому сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це іншій стороні договору. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у 20-денний строк після одержання пропозиції повідомляє іншу сторону про результати такого розгляду.
Будь-який покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Тобто, навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки.
У справі, що розглядається, суд встановив, що Підприємство, яке мало беззаперечне право на отримання електричної енергії по ціні, визначеній в укладеному з Товариством Договорі, без надання письмових заперечень чи проведення переговорів щодо пропозицій відповідача про збільшення ціни підписало додаткові угоди, зокрема, № 1, № 2, № 3, № 5 та № 6, внаслідок чого ціна купованої електроенергії збільшилася на 30,72 відсотки, що фактично призвело до нівелювання результатів торгів.
Стаття 652 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: у момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане, зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися, виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору, із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
Передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, Закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10 %. Крім того, внесення змін до істотних умов договору про закупівлю, зокрема щодо збільшення ціни, повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.
Суд звертає увагу на те, що відповідач має довести не лише підвищення ціни на певний товар на відповідному ринку, але й обґрунтувати для замовника пропозиції щодо підвищення ціни, визначеної у договорі, а також обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору за запропонованою замовнику ціною, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.06.2021 року в справі № 927/491/19 та від 25.11.2021 року в справі № 927/563/20.
Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 Цивільного кодексу України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Філологічне тлумачення пункту 2 частини 5 статті 41 Закону свідчить, що зміна істотних умов договору про закупівлю після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі допускається лише у випадках, прямо передбачених цією нормою. Одним із цих випадків є збільшення ціни товару, але за умови, що таке збільшення не може перевищувати нормативно визначеного відсоткового значення суми, встановленої в договорі про закупівлю, яке у пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону унормовано на рівні не більше 10 %.
До того ж визначене законодавцем відсоткове значення обмеження суми є граничним (пороговим) і відповідний ліміт зміни ціни слід враховувати при кожному внесенні змін до договору про закупівлю, а не застосовувати щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Іншими словами, це означає, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору (у разі коливання ціни товару на ринку) не може перевищувати нормативно закріпленого 10 % значення для зміни ціни, визначеної в договорі про закупівлю.
Відтак, у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 Цивільного кодексу України та пункті 2 частини 5 статті 41 Закону, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
Такий правовий висновок неодноразово також був викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.04.2024 року в справі № 922/433/22, від 01.10.2024 року в справі № 918/779/23, від 06.02.2025 року в справі № 910/5182/24, від 18.02.2025 року в справі № 925/889/23 тощо, де інтерпретовано та застосовано положення пункту 2 частини 5 статті 41 Закону як імперативну норму, яка визначає верхню межу дозволеного відсоткового збільшення ціни за одиницю товару - не більше 10 % від ціни товару, погодженої сторонами в договорі про закупівлю.
В іншому випадку не досягається мета Закону, яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 року в справі № 922/2321/22.
Отже, норми пункту 2 частини 5 статті 41 Закону визначають правила внесення змін до договору про закупівлю без проведення нової процедури закупівлі, зокрема, надаючи можливість внесення цих змін у разі збільшення ціни товару, однак за умови, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору не повинне перевищувати нормативно визначеного граничного (порогового) відсоткового значення суми, визначеної в договорі про закупівлю, а не застосовуватися щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Такі послідовні зміни не повинні спрямовуватися на ухиляння від виконання положень цієї норми Закону.
Інший підхід до розуміння положень пункту 2 частини 5 статті 41 Закону, який передбачає щоразу з кожним внесення змін можливість збільшення ціни договору до 10 %, тобто можливість необмеженого збільшення ціни (понад 10 % ціни договору закупівлі) при незмінному загальному розмірі суми закупівлі, може призвести до нівелювання мети законодавчого регулювання процедур закупівлі, адже відкриває шлях до маніпулювання учасниками загальною вартістю пропозицій, внаслідок чого відкривається можливість під час процедури усунути конкурентів, запропонувавши найнижчу ціну, та після укладення договору підвищити ціну до рівня економічно обґрунтованої.
Укладення додаткових угод до договору про закупівлю щодо зміни ціни на товар із урахуванням подібного підходу спотворюватиме результати торгів та зводитиме нанівець економію, яку було отримано під час підписання договору, та, як наслідок, робитиме результат закупівлі невизначеним й зумовлюватиме неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 5 Закону.
Крім того, збільшення ціни може призвести до того, що кількість товарів настільки зменшиться, що виконання договору закупівлі в такому обсязі не відповідатиме господарській меті укладення замовником договору закупівлі.
До того ж застосування підходу, який передбачає можливість збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10 % пропорційно збільшенню ціни товару на ринку, у разі коливання ціни цього товару, спотворюватиме принцип добросовісної конкуренції серед учасників.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 року в справі № 920/19/24 (провадження № 12-16гс25).
У той же час, як було зазначено вище, 19.09.2022 року між Підприємством та Товариством укладено додаткову угоду № 1 до Договору, якою сторони, у зв`язку з підвищенням ціни електричної енергії на ринку в торговій зоні "ОЕС України", що підтверджено інформацією з офіційного сайту ДП "Оператор ринку", внесли зміни до пункту 2.3 Договору та погодили, що кількість товару, що поставляється на умовах даного Договору, становить 27 127 793 кВт*год. Крім того, цією додатковою угодою сторони у графі "Ціна на електричну енергію" Додатку № 3 до Договору цифри "3,5328" замінили цифрами "3,593".
20.09.2022 року між Підприємством та Товариством укладено додаткову угоду № 2 до Договору, якою сторони, у зв`язку з підвищенням ціни електричної енергії на ринку в торговій зоні "ОЕС України", що підтверджено інформацією з офіційного сайту ДП "Оператор ринку", внесли зміни до пункту 2.3 Договору та погодили, що кількість товару, що поставляється на умовах даного Договору, становить 24 947 571 кВт*год. Крім того, цією додатковою угодою сторони у графі "Ціна на електричну енергію" Додатку № 3 до Договору цифри "3,593" замінили цифрами "3,907".
22.09.2022 року між Підприємством та Товариством укладено додаткову угоду № 3 до Договору, якою сторони, у зв`язку з підвищенням ціни електричної енергії на ринку в торговій зоні "ОЕС України", що підтверджено інформацією з офіційного сайту ДП "Оператор ринку", внесли зміни до пункту 2.3 Договору та погодили, що кількість товару, що поставляється на умовах даного Договору, становить 24 343 196 кВт*год. Крім того, цією додатковою угодою сторони у графі "Ціна на електричну енергію" Додатку № 3 до Договору цифри "3,907" замінили цифрами "4,004".
26.10.2022 року між Підприємством та Товариством укладено додаткову угоду № 5 до Договору, якою сторони, у зв`язку з підвищенням ціни електричної енергії на ринку в торговій зоні "ОЕС України", що підтверджено інформацією з офіційного сайту ДП "Оператор ринку", внесли зміни до пункту 2.3 Договору та погодили, що кількість товару, що поставляється на умовах даного Договору, становить 22 360 669 кВт*год. Крім того, цією додатковою угодою сторони у графі "Ціна на електричну енергію" Додатку № 3 до Договору цифри "4,004" замінили цифрами "4,359".
Також, 27.10.2022 року між Підприємством та Товариством укладено додаткову угоду № 6 до Договору, якою сторони, у зв`язку з підвищенням ціни електричної енергії на ринку в торговій зоні "ОЕС України", що підтверджено інформацією з офіційного сайту ДП "Оператор ринку", внесли зміни до пункту 2.3 Договору та погодили, що кількість товару, що поставляється на умовах даного Договору, становить 21 106 574 кВт*год. Крім того, цією додатковою угодою сторони у графі "Ціна на електричну енергію" Додатку № 3 до Договору цифри "4,359" замінили цифрами "4,618".
Слід зазначити, що у пункті 2 кожної із вищенаведених спірних у даній справі додаткових угод сторони передбачили, що ці додаткові угоди набирають чинності з моменту їх підписання сторонами. У той же час, сторони встановили, що умови, визначені у цих додаткових угодах, застосовуються до відносин між ними, які виникли до їх укладення, та діють з 01.08.2022 року та до повного виконання умов Договору.
Разом із тим, за інформацією сайту АТ "Оператор ринку" (https:www.oree.com.ua/) середньозважена ціна електричної енергії на ринку "на добу наперед" за серпень 2022 року (станом на 01.08.2022 року, тобто на дату, з якої застосовуються змінені ціни на електроенергію) складала 2,724 грн./кВт*год, тоді як така ціна на момент укладення Договору (30.12.2021 року) була визначена на рівні 3,245 грн./кВт*год. Тобто, середньозважена ціна електричної енергії на ринку "на добу наперед" на час укладення Договору була вищою на 0,521 грн. від середньозваженої ціни електричної енергії на ринку "на добу наперед" станом на 01.08.2022 року.
Більше того, суд взяв до уваги й факт так званого "каскадного" укладення декількох додаткових угод, зокрема, від 19.09.2022 року № 1, від 20.09.2022 року № 2 та 22.09.2022 року № 3 (положення кожної з яких застосовуються до відносин між сторонами, які виникли з 01.08.2022 року), а також врахував середньозважені ціни електричної енергії на ринку "на добу наперед" за 19.09.2022 року - 3,544 грн./кВт*год, за 20.09.2022 року - 3,607 грн./кВт*год та 22.09.2022 року - 3,595 грн./кВт*год, які коливалися як у бік збільшення (зокрема, на 0,063 грн./кВт*год у порівнянні 19 та 20 вересня 2022 року), так і в бік зменшення (зокрема, на 0,012 грн./кВт*год у порівнянні 22 та 20 вересня 2022 року).
Суд також звертає увагу на те, що за інформацією сайту АТ "Оператор ринку" (https:www.oree.com.ua/) середньозважена ціна електричної енергії на ринку "на добу наперед" станом на 21.09.2022 року становила 3,533 грн./кВт*год та буда нижчою від середньозваженої ціни електричної енергії, встановленої на 19, 20 та 22 вересня 2022 року (дні укладення додаткових угод № 1, № 2 та № 3 до Договору). Проте 21.09.2022 року сторони будь-яких додаткових угод до Договору (зокрема, й про внесення змін до нього в частині зменшення ціни на електричну енергію) не укладали.
З огляду на викладене, суд звертає увагу на те, що тендер проводиться не лише для того, щоб закупівля була проведена на максимально вигідних для держави умовах, але й для того, щоб забезпечити однакову можливість всім суб`єктам господарювання продавати свої товари, роботи чи послуги державі.
Перемога у тендері (закупівля за державні кошти) та укладення договору з однією ціною та її подальше підвищення більш як на 10%, шляхом так званого "каскадного" укладення декількох додаткових угод є недобросовісною діловою практикою з боку продавця.
Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суд від 18.06.2021 року в справі № 927/491/19 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.09.2022 року в справі № 927/1058/21.
Крім того, відповідно до пунктів 7, 8 Додатку № 3 до Договору його істотні умови не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадків, передбачених пунктами 1-8 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі".
Зміна ціни за одиницю електричної енергії у зв`язку з її коливанням на ринку на підставі пункту 2 та пункту 5 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" допускається виключно в частині складової Ц(фср) - фактичної середньозваженої ціни купівлі електричної енергії для споживача на ринку за розрахунковий місяць пропорційно зміні ціни електричної енергії на ринку. 
Зміна ціни за одиницю електричної енергії допускається за умови надання стороною, яка пропонує зміни, документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку.
Таким документальний підтвердженням можуть бути: інформація з офіційного сайту ДП "Оператор ринку".
Проте матеріли справи не містять належних доказів на підтвердження надання Товариством позивачу документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку станом на час укладення кожної зі спірних у даній справі додаткових угод, тоді як саме лише визнання Підприємством факту надання останньому такої інформації (без зазначення конкретного змісту цієї інформації, а також дати і форми її надання) у відповіді на письмове опитування (наданій представником позивача у простій письмовій формі) не свідчить про дотримання відповідачем порядку документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку, необхідного для зміни такої ціни шляхом укладення відповідних додаткових угод.
Заперечуючи проти позову, Товариство вказувало, зокрема, на те, що тариф на послуги з передачі електричної енергії НЕК "Укренерго" (Тпередача) - визначений у Додатку № 2 до Договору, після укладення Договору був підвищений з 0,29393 грн./кВт*год до 0,34564 грн./кВт*год без ПДВ. Зокрема, відповідно до постанови НКРЕКП від 10.03.2021 року № 434 станом на дату укладення Договору (30.12.2021 року) тариф НЕК "Укренерго" на послуги з передачі електричної енергії складав 292,93 грн./МВт*год (без ПДВ), що відповідає 0,29293 грн./кВт*год. Однак, починаючи з 01.01.2022 року постановою НКРЕКП від 01.12.2021 року № 2454 (опублікованою 24.12.2021 року) тариф на передачу склав 345,64 грн./МВт*год (без ПДВ), що відповідає 0,34564 грн./кВт*год. Відтак, зміна складової договірної ціни електричної енергії становить: 0,05271 грн./кВт*год: 0,34564 грн./кВт*год. (тариф на послуги з передачі за час постачання) - 0,29293 грн./кВт*год. (тариф на послуги з передачі на дату укладення Договору) = 0,05271 грн./кВт*год. Враховуючи наведене, відповідач вказав, що зміна офіційних тарифів НЕК "Укренерго", затверджених постановою НКРЕКП у складовій формульної ціни належить до об`єктивних обставин, що визначають договірну ціну, однак не враховані позивачем.
У той же час, суд звертає увагу на те, що підвищення тарифу на передачу до 0,34564 грн./кВт*год. згідно з постановою НКРЕКП від 01.12.2021 року № 2454 не свідчить про наявність правових підстав для укладення сторонами спірних додаткових угод, оскільки вищенаведена постанова була прийнята 01.12.2021 року та опублікована 24.12.2021 року, тоді як Договір між сторонами був укладений 30.12.2021 року.
Крім того, за змістом положень Додатку № 3 до Договору зміна ціни за одиницю електричної енергії у зв`язку з її коливанням на ринку на підставі пункту 2 та пункту 5 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (з посиланням на яке сторони підписували кожну зі спірних додаткових угод) допускається виключно в частині складової Ц(фср) - фактичної середньозваженої ціни купівлі електричної енергії для споживача на ринку за розрахунковий місяць пропорційно зміні ціни електричної енергії на ринку.
Враховуючи вищенаведені обставини в сукупності, суд дійшов висновку про те, що додаткові угоди від 19.09.2022 року № 1, від 20.09.2022 року № 2, від 22.09.2022 року № 3, від 26.10.2022 року № 5 та від 27.10.2022 року № 6 були укладені з порушенням вимог пункту 2 частини 5 статті 41 Закону, що призвело до недотримання Підприємством принципу максимальної економії, ефективності та пропорційності. 
Відповідачем у свою чергу не зазначено та не наведене належних доводів та обставин, що невнесення змін до Договору в частині збільшення ціни на електричну енергію за спірний період було б очевидно невигідним та збитковим для Товариства, тоді як виключно коливання цін на ринку електроенергії не може бути беззаперечною підставою для автоматичного перегляду (збільшення) погодженої сторонами ціни за одиницю товару (постанова Верховного Суду від 16.02.2023 року в справі № 903/366/22).
За таких обставин, означені додаткові угоди, якими збільшено ціну електричної енергії та зменшено її загальний обсяг, що є прямим порушенням статті 5, пункту 2 частини 5 статті 41 Закону, укладені з порушенням приписів статті 41 Закону та підлягають визнанню недійсними на підставі положень статей 203, 205 Цивільного кодексу України.
Слід також зазначити таке.
У позовній заяві Підприємство вказувало, що Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області в ході перевірки закупівлі за номером ID: UA-2021-10-13-009859-b встановило, що у період з 01.01.2022 року по 30.11.2022 року Товариство поставило позивачу електричну енергію в кількості 24 867 585 кВт на загальну суму 94 777 768,34 грн. (з ПДВ), за яку Підприємство розрахувалося у повному обсязі. У той же час, внаслідок укладення спірних додаткових угод позивач недоотримав електричної енергії в кількості 1 960 361,20 кВт та оплатив вартість електричної енергії на 6 925 564,06 грн. з ПДВ більше, ніж передбачено умовами укладеного за результатами торгів Договору. Враховуючи наведені обставини, позивач, зважаючи на недійсність спірних додаткових угод, просив суд стягнути з Товариства вищенаведену суму надмірно сплачених останнім коштів за Договором.
Згідно зі статтею 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання.
До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 669 Цивільного кодексу України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. 
Відповідно до частини 1 статті 670 Цивільного кодексу України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.
За таких обставин, для стягнення з постачальника надмірно сплачених Підприємством грошових коштів за Договором встановленню підлягає конкретна сума таких коштів, підтверджена відповідними первинними документами.
Суд зазначає, що складений Управлінням Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області акт перевірки від 18.12.2023 року № 06-31-36/11 не може бути єдиним достатнім доказом на підтвердження дійсних обсягів переданої Товариством протягом спірного періоду та фактично оплаченої Підприємством вартості електроенергії за Договором. Так, акт перевірки Державної аудиторської служби України є документом, складеним з приводу наявності або відсутності відповідних порушень, та містить лише думку органу, який його склав. Викладені в ньому висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто акт перевірки не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов Договору. Акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися.
Аналогічна за змістом правова позиція викладена в постанові Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 18.02.2020 року в справі № 910/7984/16.
За таких обставин, сам лише акт перевірки від 18.12.2023 року № 06-31-36/11 не є достатньою підставою для стягнення з відповідача визначеної у вказаному акті суми, та не звільняє сторону (Підприємство) від процесуального обов`язку доводити свої вимоги іншими належними та допустимими доказами.
Більше того, за інформацією опублікованого на вебпорталі уповноваженого органу "Prozorro" Звіту про виконання договору про закупівлю UA-2021-10-13-009859-b (дата формування звіту: 05.12.2022 року) (https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2021-10-13-009859-b/print/contract-ongoing/pdf/018b77e64c5641b5bddc0c5edb4e1107?contract=5766cb209feb484ca6493ec306c3cc6f&np=1), загальна кількість поставленої Товариством електроенергії за Договором становила 21 106 574 кіловат-година, а сума здійсненої позивачем оплати за цим Договором склала 85 181 053,44 грн., що відрізняється від відомостей, зазначених в акті перевірки від 18.12.2023 року № 06-31-36/11.
Суд зазначає, що у відзиві на позов та запереченнях Товариство вказувало про неналежне визначення позивачем ціни товару, з урахуванням всіх її складових, а також ненадання Підприємством жодних доказів на підтвердження обсягів спожитої ним електричної енергії та сум, які позивач вимагає стягнути з Товариства.
Так, матеріали справи містять лише один акт № 152 здачі-приймання виконаних робіт (товарної продукції) постачальником ТОВ "Кепітал Енерджі Груп" (код ЄДРПОУ 43396393) та споживачем електроенергії Комунальне підприємство "Житомирводоканал" Житомирської міської ради (код ЄДРПОУ 03344065) за серпень 2022 року, згідно з яким відповідач передав позивачу електричну енергію загальним обсягом 2 267 939 кВт/год на суму 9 080 755,19 грн., який був долучений відповідачем до заперечень від 08.12.2025 року.
Проте, незважаючи на неодноразово висловлені відповідачем заперечення проти позову в означеній частині, Підприємство протягом розгляду справи не надало суду належних доказів (первинних документів, зокрема, актів прийому-передачі електричної енергії, платіжних документів тощо) на підтвердження дійсного обсягу спожитої ним протягом спірного у справі періоду електричної енергії та сум, які позивач вимагає стягнути з Товариства, обмежившись лише загальними посиланнями на акт перевірки від 18.12.2023 року № 06-31-36/11. 
За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимоги Підприємства про стягнення з Товариства грошових коштів у загальному розмірі 6 925 564,06 грн., у зв`язку з недоведеністю.
Відповідно до частини 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За умовами частини 3 статті 13, частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно зі статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на вищенаведене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення вимог Підприємства.
Згідно з частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 року в справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування сторін не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити частково.
2. Визнати недійсною укладену між Комунальним підприємством "Житомирводоканал" Житомирської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кепітал Енерджі Груп" додаткову угоду від 19.09.2022 року № 1 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2021 року № 824.
3. Визнати недійсною укладену між Комунальним підприємством "Житомирводоканал" Житомирської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кепітал Енерджі Груп" додаткову угоду від 20.09.2022 року № 2 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2021 року № 824.
4. Визнати недійсною укладену між Комунальним підприємством "Житомирводоканал" Житомирської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кепітал Енерджі Груп" додаткову угоду від 22.09.2022 року № 3 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2021 року № 824.
5. Визнати недійсною укладену між Комунальним підприємством "Житомирводоканал" Житомирської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кепітал Енерджі Груп" додаткову угоду від 26.10.2022 року № 5 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2021 року № 824.
6. Визнати недійсною укладену між Комунальним підприємством "Житомирводоканал" Житомирської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кепітал Енерджі Груп" додаткову угоду від 27.10.2022 року № 6 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2021 року № 824.
7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кепітал Енерджі Груп" (04119, місто Київ, вулиця Зоологічна, будинок 4а, офіс 139; код ЄДРПОУ 43396393) на користь Комунального підприємства "Житомирводоканал" Житомирської міської ради (10005, Житомирська область, місто Житомир, вулиця Чуднівська, будинок 120; код ЄДРПОУ 03344065) 12 112 (дванадцять тисяч сто дванадцять) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.
8. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.
9. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
10. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
11. В силу приписів частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 11.05.2025 року. 

Суддя  В.С. Ломака