Справа № 127/16604/26 
Провадження № 2-а/127/168/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
"04" червня 2026 р.	м. Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області, в складі:
головуючого судді Михайленка А.В.,
при секретарі Чабанюк Д.О.,
адвоката Чорної О.М.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Мельника С.С.,
розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за позовом адвоката Чорної Ольги Михайлівни, поданим в інтересах ОСОБА_1 до Департаменту транспорту та міської мобільності Вінницької міської ради про скасування постанови серії ІВ № 00214829 від 01.05.2026 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП,-
ВСТАНОВИВ:

Адвокат Чорна О.М. звернулась до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до Департаменту транспорту та міської мобільності Вінницької міської ради про скасування постанови серії ІВ № 00214829 від 01.05.2026 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.
На думку адвоката постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки позивачем було дотримано вимог ПДР України під час здійснення стоянки транспортного засобу.
Ухвалою суду від 18.05.2026 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, визначено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
22.05.2026 на адресу суду надійшов відзив з додатками, поданий представником відповідача Мельником С.С.
Адвокат Чорна О.М. в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав.
Представник відповідача Мельник С.С. в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову.
Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, відзив на позовну заяву, суд прийшов наступного висновку.
Відповідно до постанови серії ІВ № 00214829 від 01.05.2026, гр. ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення п. 15.10(б) Правил дорожнього руху, а саме стоянка на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими табличками).
Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача. Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Правилами Дорожнього Руху ( ПДР ) України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюється єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Приписами ч. 1 ст. 122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Пункт 15.1 ПДР, який є загальною нормою параграфу 15 ПДР , передбачає, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. З аналізу змісту зазначеної правової норми вбачається, що вимогами пункту 15.1 ПДР встановлено дозвіл здійснювати стоянку транспортних засобів лише у спеціально відведених місцях або на узбіччі. Пунктом 15.2 ПДР уточнюють загальне правило яким передбачено, що у випадку відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливi, вони дозволяються бiля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху). Пункт 15.10 ПДР , знову ж таки, уточнюючи загальне правило п.15.1 ПДР містить перелік конкретних місць, де стоянка заборонена. Так, відповідно до п.п. «б», «в» п. 15.10 ПДР , стоянка забороняється, зокрема, на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками); на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м. Згідно з п. 15.6 ПДР України стоянка всіх транспортних засобів здійснюється у місцях, позначених знаками 5.42.1, 5.43. встановленими з табличками 7.6.2-7.6.6. на тротуарі так, як позначено на табличках 7.6.2.-7.6.6. Також, слід зауважити, що таблички 7.6.2-7.6.6 поширюють дію знаків 5.42.1 «Місце для стоянки», 5.43 «Зона стоянки» тільки на легкові автомобілі, мотоцикли і мопеди. 
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі КАС ) визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Дослідивши відзив та долучені до нього відомості судом було встановлено, що факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме стоянки автомобіля позивача безпосередньо на тротуарі було зафіксовано на фотознімках. На вказаних знімках чітко зафіксовано сам автомобіль, його розташування відносно дорожніх знаків та дорожньої розмітки. У місці розташування автомобіля позивача немає жодного дорожнього знаку, який дозволяє зупинку на тротуарі та дорожнього знаку, який забороняє зупинку на узбіччі. 
Отже судом встановлено, що постанова серія ІВ № 00214829 від 01.05.2026 ґрунтується на достовірних доказах та підтверджує вчинення адміністративного правопорушення, тобто відповідачем було доведено правомірність оскаржуваного рішення.
Суд звертає увагу на те, згідно з сталою практикою ЄСПЛ, незгода позивача з поставленим йому в провину порушенням ПДР України не звільняє його від обов`язку виконувати вимоги правил дорожнього руху.
Так у рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Виходячи з фактичних обставин, встановлених судом, матеріалами справи підтверджується, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Із врахуванням встановлених обставин та наведених вище положень чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення ІВ № 00214829 від 01.05.2026, якою на позивача накладено штраф у розмірі 340 грн. за вчинення нею адміністративного правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП є законною та не підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст.122, 245, 251, 252, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст.9, 12, 73-77, 90, 229, 242, 244-246, 262, 286 КАС України, суд, - 

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову адвоката Чорної Ольги Михайлівни, поданого в інтересах ОСОБА_1 до Департаменту транспорту та міської мобільності Вінницької міської ради про скасування постанови серії ІВ № 00214829 від 01.05.2026 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП– відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя