ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2026 року	справа № 380/6166/25	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якому просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо виписування, підпису та вручення повістки ОСОБА_1 , якою т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майор ОСОБА_2 пропонує ОСОБА_1 прибути 29.01.2023 за адресою: АДРЕСА_1 . 
Ухвалою від 02.04.2025 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою від 16.04.2025 суддя прийняла позовну заяву та відкрила спрощене позовне провадження в адміністративній справі, без повідомлення сторін.
Ухвалою від 13.05.2025 суд відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. Також, суд зобов`язав відповідача надати повістку виписану ОСОБА_1 , про прибуття 29.01.2023 за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою від 23.06.2025 суд відмовив у задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до суду; позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними дій – залишив без розгляду.
За наслідками апеляційного оскарження Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 03.12.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 23.06.2025 у справі № 380/6166/25 скасував та направив справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвалою від 20.04.2026 суд перейшов до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою від 18.05.2026 суд задовольнив клопотання позивача про проведення розгляду справи у режимі відеоконференції.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_1 прийшов у ІНФОРМАЦІЯ_4 у січні 2023 року для оформлення броні, як працівник об`єкта критичної інфраструктури. Т.в.о начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 пояснив, що для цього потрібно повторно пройти медкомісію (позивач вже проходив медкомісію у 2019 році, якою його визнано непридатним, повторно пройти комісію потрібно через п`ять років, про що зазначено у Тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 05.02.2020). 19.01.2023 після проходження ВЛК, невідомий чоловік запропонував позивачу отримати повістку (без дати і номера) для уточнення облікових даних, яку заповнював і вносив дані, питаючи їх у позивача. Пізніше, у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 , проти позивача порушено кримінальну справу за статтею 336 Кримінального кодексу України за поданням Начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майора ОСОБА_3 . Зазначає, що Восьмий апеляційний адміністративний суд 30.10.2024 виніс постанову, якою визнав протиправною та скасував постанову військово-лікарської комісії Бродівської ТППД при ІНФОРМАЦІЯ_5 від 19.01.2023, оформлену документом «Довідка військово-лікарської комісії А/530 від 20.01.2023, номенклатурний номер 9/127». Отже, на думку позивача, враховуючи те, що позивач був визнаний «придатним» військово-лікарською комісією Бродівської ТППД незаконно, це стало причиною подальшого вчинення відповідачем незаконних дій, а саме: виписування, підпису та вручення повістки.
У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали просили позов задовольнити.
Відповідач відзив на позовну заяву не подав.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.
У судовому засіданні 20.05.2026 суд ухвалив розглянути справу в порядку і строки передбачені ст. 258 та ст. 262 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.
Як зазначає позивач у січні 2023 він прийшов у ІНФОРМАЦІЯ_4 для оформлення відстрочки від мобілізації, як працівник об`єкта критичної інфраструктури. Разом з тим, т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 пояснив позивачу, що для оформлення відстрочки від мобілізації потрібно повторно пройти військово-лікарську комісію (далі - ВЛК). 19.01.2023 після проходження ВЛК, невідомий чоловік запропонував позивачу отримати повістку (без дати і номера) для уточнення облікових даних, яку при позивачеві з його слів заповнював і вносив його дані. 
Відповідно до повістки т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 майора ОСОБА_2 , згідно з частиною десятою статті 1 Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» та частиною 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» ОСОБА_1 належить з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_4 29.01.2023 о 17:00 год за адресою АДРЕСА_1 .
Однак, позивач відмовився отримати зазначену повістку, про що у повістці проставлено відповідну відмітку.
Начальник відділення обліку мобілізаційної роботи заступник начальника відділу подав рапорт від 29.01.2023 т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , у якому повідомив, що ОСОБА_1 пройшов військово-лікарську комісію 18.10.2022 і визнаний «здоровий - придатний до військової служби». На відправку у військо 29.01.2023 не явився. Оскільки в діях військовозобов`язаного ОСОБА_1 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 Кримінального кодексу України.
Щодо позивача порушено кримінальну справу за статтею 336 Кримінального кодексу України.
Вироком Бродівського районного суд Львівської області від 21.05.2025 у справі № 439/2013/23 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України та призначене покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо виписування, підпису та вручення повістки, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-ХІІ), частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Частиною третьою статті 1 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до частини сьомої статті 1 Закону № 2232-ХІІ виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
З 24.02.2022 відповідно до Закону України “Про правовий режим воєнного стану” в Україні введено режим воєнного стану, який діє й на час розгляду справи.
Згідно з абз. 3 частини десятої статті 1 Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 (далі – Порядок № 1487).
Згідно з п. 79 Порядку № 1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки:
організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці;
здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством;
виявляють призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, проте не перебувають на військовому обліку;
організовують оповіщення та у разі потреби можуть здійснювати безпосередньо через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання тощо) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис (додаток 11) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.
Форма повістки закріплена у додатку 11 до Порядку № 1487.
Суд встановив та не заперечується позивачем, що повістка вручалася ОСОБА_1 19.01.2023 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Порядок № 1487 у редакції, яка діяла станом на січень 2023 року, а також Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не містив правил заповнення та вручення повісток військовозобов`язаним та резервістам. 
Однак, у бланку повістки (додаток 11 до Порядку) передбачені обов`язкові реквізити повістки, зокрема, у ній має бути зазначено: найменування районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки, до якого необхідно прибути особі, а також дату та час прибуття. Також, повістка повинна містити найменування посади керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, прізвище, підпис та дату складення повістки. Повістка повинна містити відбиток печатки.
Згідно з вказаними положеннями саме керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки уповноважений підписувати повістку. 
При цьому, у Порядку не визначено, що лише керівник центру комплектування та соціальної підтримки уповноважений вручати таку повістку особі, якої вона стосується.
Суд звертає увагу, що повістка, складена на ім`я ОСОБА_1 , відповідає формі повістки, закріпленої у додатку 11 до Порядку.
У вказаній повістці містяться необхідні реквізити повістки, окрім дати її складення, повістка містить підпис та відбиток гербової печатки.
Суд зазначає, що складення повістки та її вручення особі відбувалось в один і той же день 19.01.2023 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 працівниками цього органу, така повістка містила підпис посадової особи, вказані обставини позивач не заперечує.
Разом з тим позивач зазначає, що 18 березня 2025 року в одному із засідань (в кримінальній справі №439/2013/23) він дізнався, що підпис на повістці поставив ОСОБА_4 .
Так, вироком Бродівського районного суду Львівської області від 21.05.2025 у справі № 439/2013/23, який набрав законної сили, встановлено «Також судом встановлено, що таку повістку підписав замість керівника центру комплектування та соціальної підтримки, яким був на той час ОСОБА_5 , начальник відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 .
Як видно із листа начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 від 01.06.2024, обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 станом на 19.01.2023 виконував ОСОБА_8 . Однак, 19.01.2023 під час вручення повістки він перебував на нараді з начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 та не маючи можливості вручити особисто повістку дав усну вказівку про те, щоб майор ОСОБА_9 особисто вручив повістку ОСОБА_1 (Т.: 2, а.с. 1)».
Суд зазначає, що відсутність у тексті повістки дати її складення, а також підписання цієї повістки не керівником ІНФОРМАЦІЯ_2 , а його заступником, не може свідчити про протиправність дій відповідача щодо виписування, підпису та вручення повістки.
Щодо покликань позивача на відсутність акту про відмову від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення, суд зазначає таке.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (набрала чинності 18.05.2024), затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок № 560), відповідно до п. 47 якого встановлено, що у разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину. Акт відмови від отримання повістки подається керівнику районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для вжиття заходів до притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності. Акт відмови від отримання повістки реєструється в районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
Суд звертає увагу, що Порядок № 560, набрав чинності 18.05.2024, тобто на момент вручення повістки, ці норми були відсутні.
При цьому, Порядком № 1487, який був чинним на січень 2023 року, не було визначено обов`язку складання акту відмови від отримання повістки.
Щодо покликань позивача, що він не підлягав призову під час мобілізації, оскільки на момент вручення повістки йому ще не виповнилось 27 років.
Відповідно до ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призову під час мобілізації підлягають військовозобов`язані та резервісти.
Згідно з ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовозобов`язаними є особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
Відповідно до ст. 27 вказаного Закону, у запас Збройних Сил України та інших військових формувань зараховуються громадяни України, які придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і не досягли граничного віку перебування в запасі. Вони перебувають на військовому обліку в відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки та відповідних органах інших військових формувань.
Згідно ч. 4 ст. 27 Закону, до запасу другої категорії належать військовозобов`язані, які не здобули військово-облікової спеціальності під час проходження військової служби або не проходили військової служби.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону, взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України , зокрема, які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від призову на строкову військову службу.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону, від призову на строкову військову службу в мирний час звільняються громадяни України, зокрема, які визнані за станом здоров`я непридатними до військової служби в мирний час.
При цьому, суд встановив, що 22.11.2019 ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби у мирний час, та обмежено придатним у військовий час, що підтверджується тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 05.02.2020
Отже, із 22.11.2019 ОСОБА_1 має статус військовозобов`язаного, і відповідно до ст. 27 Закону зарахований у запас.
Враховуючи зазначене, вказані покликання позивача є помилковими. 
Також позивач вказує про те, що рішенням Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2024 постанову ВЛК від 19.01.2023, яка була оформлена документом «Довідка військово-лікарської комісії А/530 від 20.01.2023» визнано протиправною та скасовано. 
Суд зауважує, що вказані доводи позивача не впливають на оцінку правомірності дій відповідача щодо виписування, підпису та вручення повістки ОСОБА_1 . 
Оцінюючи доводи позивача у їх сукупності, суд виходить з того, що обраний позивачем спосіб захисту повинен відповідати змісту порушеного права та бути ефективним, тобто таким, що здатний призвести до його реального відновлення.
Верховний Суд у постанові від 08.09.2022 у справі № 300/1263/22 зазначив, що повістка є лише засобом оповіщення військовозобов`язаної особи для її прибуття на вказану дату до територіального центру комплектування, форма якої визначена Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 року № 921.
Варто зазначити, що самі ж дії відповідача щодо виготовлення та вручення позивачу повістки, яка складена відповідачем на виконання законодавства з питань військового обов`язку, не свідчать про факт порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів позивача.
Враховуючи те, що повістка є лише засобом оповіщення, суд звертає увагу, що обов`язок військовозобов`язаної особи з`явитись за викликом до відповідного територіального центру комплектування встановлений не повісткою, а абзацом 3 частини десятої статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Водночас, суд зазначає, що під час розгляду справи не встановив порушення відповідачем процедури щодо виписування, підпису та вручення повістки.
Згідно зі ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Щодо судового збору, то такий на підставі статті 139 КАС України покладається на позивача.
Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
п о с т а н о в и в:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними дій - відмовити.
2. Судові витрати покласти на позивача.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 16.06.2026.

Суддя Кедик М.В.