Справа № 155/262/26  Провадження №33/802/567/26 	Головуючий у 1 інстанції:Яремчук С. М. 	
	Доповідач: Гапончук  В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2026 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Бакаєвича А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника Бакаєвича А.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Горохівського районного суду Волинської області від 13 травня 2026 року стосовно ОСОБА_1 , 
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КпАП України, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки та без оплатного вилучення транспортного засобу.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1  за ст. 124 КУпАП закрито, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Визначено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 коп.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №591747 від 15 лютого 2026 року ОСОБА_1 15 лютого 2026 року о 01 годині 40 хвилин в селі Рачин, вулиця Чеська, керував автомобілем Kia Sorento, державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку на місці події із застосуванням приладу Drager Alcotest ARSM 0871, тест №3, результат огляду позитивний – 1,45‰ (проміле). Порушення вчинено повторно протягом року, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КпАП України.
Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №591733 від 15 лютого 2026 року ОСОБА_1 15 лютого 2026 року о 01 годині 40 хвилин в селі Рачин, вулиця Чеська, керуючи автомобілем Kia Sorento, державний номерний знак НОМЕР_1 , при зустрічному роз`їзді, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення із гужовим транспортом. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження із матеріальними збитками, чим порушив п. 13.3 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КпАП України.
Не погодившись з постановою судді першої інстанції захисник в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржену постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Вказує, що судом не з`ясовані та не доведені обставини, які мають значення для справи, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КпАП України, оскільки такі докази отримані працівниками поліції з порушеннями, допущено порушення права на захист ОСОБА_1 . Крім того працівниками поліції проігноровано факт незгоди водія з результатом проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому такий огляд проведений з порушеннями, що має наслідком визнання його недійсним.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши думку ОСОБА_1 та його захисника Бакаєвича А.В., які підтримали подану апеляційну скаргу, доходжу наступного висновку.
Відповідно до приписів ч. 7 ст. 294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
За положеннями статтей 245, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постанова Горохівського районного суду Волинської області від 13 травня 2026 року оскаржується лише в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КпАП України, враховуючи, що провадження за ст. 124 закрито на підставі п. 1 ст. 247 у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На переконання апеляційного суду, вказаних вище вимог закону судом першої інстанції під час розгляду справи стосовно ОСОБА_1 дотримано та вжито всіх заходів, передбачених КпАП України, для з`ясування питання, зокрема, про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, а тому висновок суду про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого, ч. 2 ст. 130 КпАп України, є правильним і повністю відповідає вимогам ст. 280 КпАП України.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
При цьому, за положеннями ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин, зазначених в оскарженій постанові судді, підтверджується зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні адміністративного проступку, передбаченого ч. 2 ст. 130 КпАП України, повністю доводиться: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №591747 від 15 лютого 2026, який відповідає вимогам ст. 256 КпАП України, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила. А також належним доказом вини ОСОБА_1 є роздруківка приладу Drager ALCOTEST 6820, ARSM-0871, тест №37, результат тесту позитивний – 1,45‰; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого проведено огляд ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за допомогою Drager ALCOTEST 6820, ARSM-0871, результат огляду на стан сп`яніння позитивний – 1,45‰; рапорт на ім`я начальника ВП №2 (місто Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області, відповідно до якого 15 лютого 2026 року о 02 годині 23 хвилин на лінію 102 надійшло повідомлення про те, що в селі Рачин по вулиці Чеська, водій керував автомобілем марки Kia Sorento, державний номерний знак НОМЕР_2 , скоїв ДТП, будучи позбавлений права керування відповідно до рішення суду; постанова судді Горохівського районного суду Волинської області від 20 січня 2026 року відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік;
Разом з тим, вина ОСОБА_1 доводиться відеозаписом, яким зафіксовано, що ОСОБА_1 пройшов тестування приладом Drager ALCOTEST 6820, ARSM-0871, тест №37, результат тесту позитивний – 1,45‰. При цьому ОСОБА_1 спочатку вказав, що «Не згідний, потрібно у лікарню» (час відеозапису 02:27), однак, надалі зазначив, що з результатом тесту згідний (час відеозапису 03:01:42).
Відеозаписом належним чином доводиться факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та здійснення такого керування в стані алкогольного сп`яніння, оскільки водій сам зазначив про вживання алкоголю та перебування в стані алкогольного сп`яніння, що й стверджено результатом проведеного огляду. 
Крім того, на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального приладу «Драгер» надали новий, запакований мундштук, після його встановлення в прилад працівник поліції одразу провів огляд водія без будь-яких сумнівних маніпуляцій, які б могли викликали сумніви у достовірності встановленого результату. Водночас встановлений результат огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 з показником – 1,45‰ не є тим показником, який можливо ставити під сумнів, оскільки він значно перевищує допустиму норму алкоголю у видихуваному повітрі. Твердження про не оголошення працівником поліції показника, який встановлено під час огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , цілком голослівні, оскільки встановлений результат стверджується чеком (роздруківкою) приладу «Драгер», який приєднаний до матеріалів справи та власноруч підписаний останнім. 
Доводи щодо того, що працівники поліції не є уповноваженими особами для складання протоколу стосовно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 130 КпАП України, враховуючи його статус військовослужбовця, також необґрунтовані та належним чином спростовані судом першої інстанції, з чим повністю погоджується апеляційний суд.
Не знайшли свого підтвердження і доводи щодо незгоди ОСОБА_1 з результатом проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки в матеріалах справи наявний протокол про адміністративне правопорушення, чек приладу «Драгер», які водій підписав власноруч, крім того в протоколі про адміністративне правопорушення в пункті 14. «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення» зазначено, що «їхав чучуть п`яний». На відео дійсно зафіксовано, що ОСОБА_1 спочатку не був згідний з результатом проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння, проте відеозапис також підтверджує подальшу згоду водія з проведеним оглядом, що в судовому засіданні не спростовано і не встановлено підстав, що ОСОБА_1 діяв під тиском працівників поліції чи внаслідок будь-якої домовленості з ними, як про це вказує апелянт. На відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 вільно спілкується з працівниками поліції, розуміє свої дії і обставини складення щодо нього протоколів про адміністративні правопорушення, будь-яких даних про зацікавленість працівників поліції у цій справі не встановлено.
Відтак, апеляційний суд враховує поведінку ОСОБА_1 , зафіксовану на відеозаписі з місця події та під час документування правопорушення, коли він сам вказував про вживання алкоголю, не заперечував жодних обставин справи, правдиво надавав працівникам поліції пояснення щодо обставин правопорушення та погодився з результатом проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння, що фактично узгоджується з наявними в матеріалах справи доказами. Апеляційні ж твердження щодо незаконності оскарженого судового рішення та невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КПАп України, є формальними, які апеляційним судом сприймаються як намагання уникнути накладення адміністративного стягнення. 
Слід брати до уваги, що судом першої інстанції вживалися усі можливі заходи для встановлення наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КПАП України, окрім іншого, викликано та допитано свідків – працівників поліції, що свідчить про належне та всебічне дослідження обставин справи. 
За таких обставин, на думку апеляційного суду, в матеріалах справи достатньо доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КпАП України, та апеляційному суду не надано відомостей, які можуть слугувати підставою не довіряти наведеним вище доказам. 
Наведене у своїй сукупності свідчить про правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КпАП України, тоді як наведені апеляційні доводи, свого підтвердження, в ході їх перевірки апеляційним судом, не знайшли.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а оскаржену постанову слід залишити без зміни.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КпАП України,
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу захисника Бакаєвича Анатолія Вікторовича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову судді Горохівського районного суду Волинської області від 13 травня 2026 року стосовно ОСОБА_1 - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського 
апеляційного суду        В. В. Гапончук