Справа № 727/3561/26 
Провадження № 2-а/727/112/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2026 року  суддя Шевченківського районного суду м.Чернівці Ярема Л.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи: Другий відділ державної виконавчої служби у місті Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позову вказував, що 13 жовтня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , було винесено постанову № 4293 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 . 
Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП із накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. 
За змістом постанови суть правопорушення полягає у тому, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним та підлягаючи мобілізації під час дії воєнного стану, оголошення мобілізації не з`явився 03 жовтня 2024 року за попередньо врученою та особисто отриманою повісткою № 3/186 від 02 жовтня 2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою АДРЕСА_1 , про поважність причини неявки у визначений законодавством порядку не повідомив. Своїми діями порушив ч. 3 ст. 210- 1 КУпАП, яка має бланкетний характер та відсилає до порушення абз. 1 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до яких військовозобов`язані громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до ТЦК у строк та місце визначені у повістці. 
Про дану постанову позивач дізнався 09 березня 2026 року, коли на підставі постанови про арешт коштів боржника від 09 березня 2026 року у виконавчому провадженні №80438865 винесеної головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Фалібогою Христиною Петрівною, позивачу заблокували рахунки та він зателефонував в банк. Разом із тим, перевіривши інформацію в додатку “Дія” позивач дізнався і про відкриття виконавчого провадження №80438865 від 09 березня 2026 року на підставі постанови №4293 від 13 жовтня 2024 року. 
З постанови №4293 від 13 жовтня 2024 року встановлено, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП стало те, що він не з`явився за попередньо врученою та особисто отриманою повісткою № 3/186 від 02 жовтня 2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою АДРЕСА_1 , про поважність причини неявки у визначений законодавством порядку не повідомив. 
З даною підставою позивач не може погодитися, оскільки останній не отримував повістки, не підписував її, жодним чином не був проінформований про її наявність та не був повідомлений про розгляд адміністративної справи. 
Обґрунтовуючи протиправність притягнення до адміністративної відповідальності, зазначає, що повістка позивачу не вручалась і він жодним чином не був проінформований про її наявність. Протокол про адміністративне правопорушення не складався. Про розгляд справи ОСОБА_1 ніхто не повідомляв. 
Зазначені обставини свідчать про відсутність у позивача наміру на здійснення неправомірних дій, відсутність можливості подання пояснень до розгляду справи про адміністративне правопорушення, ознайомлення з матеріалами справи, порушення реалізації права на правову допомогу. 
Узв`язку із відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення та незаконним складанням відносно нього оскаржуваної постанови, просив скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 №4293 від 13 жовтня 2024 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 березня 2026 року задоволено заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову і до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №4293 від 13.10.2024 року про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, закриття провадження у справі, зупинено стягнення у виконавчому провадженні №80438865.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 березня 2026 року позов залишено без руху.
25 березня 2026 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому останній позовні вимоги не визнає, заперечує проти їх задоволення, з наступних підстав: 02.10.2024 р. ОСОБА_1 вручено під підпис повістку №3/186 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 03.10.2024 о 09:00, що підтверджується його особистим підписом в розписці до повістки №3/186. Однак в зазначені в повістці дату та час до ІНФОРМАЦІЯ_4 не з`явився, про поважність причин неявки у визначеному законодавством порядку не повідомив. Своїми протиправними винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Тобто, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В зв`язку з вищевикладеним, Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів автоматично сформовано інформацію щодо відповідного порушення. В подальшому, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності (постанова начальника Чернівецького РТЦКтаСП №4293 від 13.10.2024 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП). Звернувшись до суду в березні 2026 року, ОСОБА_1 пропустив визначений ч.2 ст.286 КАС України строк, адже постанова направлялася йому 10.06.2025 р. засобами поштового зв`язку на адресу АДРЕСА_2 . З огляду на зазначене вказує, що вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають. 
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 березня 2026 року у справі поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з вказаним адміністративним позовом, відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи вирішено проводити з повідомленням (викликом) сторін.
08 квітня 2026 року представником позивача подано відповідь на відзив, у якому вказував, що поданий відповідачем відзив не спростовує аргументів наведених у позовній заяві, а обставини, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення на позовні вимоги, не відповідають дійсності. Позивач не погоджується із твердженням відповідача про те, що 02 жовтня 2024 року ОСОБА_1 було вручено під підпис повістку №3/186 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 03 жовтня 2024 року о 09:00, що нібито підтверджується його особистим підписом в розписці до повістки №3/186. 02 жовтня 2024 року працівники ТЦК повістку ОСОБА_1 не вручали, підпис в повістці він не проставляв. У позивача перевіряли на мобільному блокпосту військово-облікові документи в жовтні 2024 року, проте жодних повісток позивачу не виписувалося з жовтня 2024 року. Також позивач не відмовлявся від отримання повісток. Підпис на розписці до повістки №3/186 від від 02 жовтня 2024 року, якими відповідач обґрунтовує свої вимоги, виконано іншими особами, а не позивачем, у зв`язку із чим для підтвердження даної обставини необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, якими учасники справи та суд не володіють. Враховуючи вказане, позивач вважає за необхідне призначити у справі судову почеркознавчу експертизу. Таким чином, вважає, що вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не доведено. 
Відповідач вказує, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності (постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №4293 від 13 жовтня 2024 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП). Позивач вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідачем було допущено ряд процесуальних порушень, які призвели до порушення прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності. Відповідачем порушено порядок встановлення обставин справи, її розгляду. Зокрема, відповідачем не складався протокол про встановлення порушення. Розгляд справи і прийняття постанови відбувся без його участі, чим порушено права позивача на надання пояснень та право на захист, передбачені ст.268 КУпАП. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивачу, як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручена повістка (повідомлення) не пізніше як за три доби до дня розгляду справи, як це передбачено ст. 277-2 КУпАП. Розгляд матеріалів справи про адміністративне правопорушення відбувся 13 жовтня 2024 року без повідомлення ОСОБА_1 та у його відсутність, а отже відповідачем не надано позивачу можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі, зокрема знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати клопотання, користуватися юридичною допомогою. Відповідачем недотримана імперативна вимога чинного законодавства щодо обов`язку повідомити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення такою, що винесена з порушенням встановленої процедури, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю. 
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 квітня 2026 року вирішено перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 травня 2026 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 травня 2026 року витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 оригінал розписки до повістки №3/186 від 02 жовтня 2024 року, яка містить підпис ОСОБА_1 .
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 червня 2026 року вирішено перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.
Представник позивача Каблак Ю.-І.П. в судове засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві просив розглянути справу у його відсутності та врахувати позицію, викладену у відзиві.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
За нормою п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
За приписами статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Як убачається з матеріалів справи, 13 жовтня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 винесена постанова № 4293 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_2 , місце роботи і посада: інформація відсутня, РНОКПП НОМЕР_1 .
Вказаною постановою встановлено, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, та підлягаючим мобілізації під час дії воєнного стану, оголошення загальної мобілізації не з`явився 03.10.2024 року за попередньо врученою та особисто отриманою повісткою № 3/186 від 02.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою АДРЕСА_1 , про поважність причин неявки у визначеному законодавством порядку не повідомив.
На громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000 грн.
Відповідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтями 33, 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Нормами ст. 72,73 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновків експертів.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.
Відповідно до статті 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З наведеного слідує, що для кваліфікації дій за частиною 3 статті 210-1 КУпАП необхідним є встановлення кваліфікуючої ознаки правопорушення: вчинення такого порушення особою в особливий період.
Так, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався Указами Президента України та діє до цього часу.
Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації.
Статтею 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року №1932-ХІІ визначено, що особливий період, період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно з ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543-ХІІ громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.
Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані оперативно-рятувальної служби цивільного захисту за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту) (ч. 3 ст.22 Закону).
Згідно ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
За приписами ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Аналіз наведених вище правових норм, дає можливість дійти висновку, що про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. У процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами, передбаченими ст.268 КУпАП.
При цьому, обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи не пізніше, ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.
Суд враховує, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших правна участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.
Відповідачем відомостей про повідомлення ОСОБА_1 про розгляд адміністративної справи не надано.
Для вирішення питання правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до ст.210-1 КУпАП встановленню підлягають наступні обставини: чи вчинені особою відповідні дії (бездіяльність), що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності.
Так, в ході розгляду справи по суті позивач та представник позивача вказали, що позивач ОСОБА_1 не підписував розписки до повістки, виписаної на його ім`я та згідно якої він викликався до ІНФОРМАЦІЯ_6 на 09 год. 00 хв. 03.10.2024 року, яку нібито одержав 02.10.2024 року.
З цих підстав, ухвалою суду від 15 травня 2026 було витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 оригінал розписки до повістки №3/186 від 02 жовтня 2024 року, яка містить підпис ОСОБА_1 . В ухвалі суду представнику відповідача роз`яснено наслідки неподання запитуваних судом доказів без поважних причин.
Натомість, відповідачем запитуваного документу суду надано не було. 25 травня 2026 року від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 до суду надійшли додаткові пояснення у справі в яких повідомлялося, що оригінал розписки до повістки №3/186 від 02.10.2024 було знищено встановленим порядком, у зв`язку із чим відсутня змога її надання.
Таким чином, суд звертає особливу увагу на те, що належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 отримав у встановленому законом порядку повістку і не з`явився до ТЦК у зазначений у ній час, відповідачем суду не надано.
Одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.
Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.
Для встановлення «обґрунтованості висунутого обвинувачення» у справі мають міститися достатньо переконливі, чіткі і узгоджені між собою докази по усім епізодам обвинувачення, які в сукупності доводять винність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, згідно з принципом доведеності вини «поза розумним сумнівом».
Із змісту рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 вбачається, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Відповідно до закріпленого у ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а вказав, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, в даній адміністративній справі не надано до суду доказів, які спростовують наведені позивачем факти порушення порядку прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема, встановлення самого факту правопорушення.
Із-за відсутності оригіналу розписки неможливо провести судову почеркознавчу експертизу, про яку заявив відповідач 08 квітня 2026 року. 
Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не виконано обов`язку щодо доведення правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому оскаржувана постанова в справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі відносно позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 6-11, 13-15, 72-79, 90,139, 241-246, 255, 268-271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

У Х В А Л И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати постанову №4293 від 13 жовтня 2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , підполковника ОСОБА_5 , про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.
Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП – НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2    Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , ЄДРПОУ – НОМЕР_2 , місце знаходження за адресою: АДРЕСА_3 .

СУДДЯ         Л.В.ЯРЕМА