справа № 208/14874/25
провадження № 2-о/208/31/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 р.  м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського, Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді: Кузнєцової А.С., 
за участю секретаря судового засідання: Вікторовської О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представник заявника ОСОБА_2 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про встановлення факту спільного проживання, -

ВСТАНОВИВ:
На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій заявлено вимогу встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 (РНОКПО НОМЕР_1 ) з ОСОБА_3 з 01.01.2022 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заявлені вимоги обґрунтовано наступним.  ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , від якого вони мали спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 11 квітня 1989 року шлюб між ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 було розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер син заявниці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 31 січня 2025 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 повторно зареєстрували шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 помер. 
05.08.2025 року ОСОБА_1 подала заяву №6502 до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо переходу на інший вид пенсії: з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
12.08.2025року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було прийнято рішення №912080166676 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії у зв`язку із втратою годувальника, посилаючись на відсутність належних документів, що підтверджують факт спільного проживання скаржниці з померлим чоловіком ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ).
Не погодившись із вищевказаним рішенням, заявниця звернулась із скаргою на рішення №912080166676 від 12.08.2025 року про відмову в перерахунку пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
04.11.2025 року представник заявника ОСОБА_1 отримала відповідь на скаргу, в якій зазначено, що ОСОБА_1 рішенням №912080166676 від 12.08.2025 року щодо переведення її з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відмовлено правильно, оскільки не підтверджено факт спільного проживання з померлим годувальником.
Проте, заявниця проживала разом з ОСОБА_3 з 2022 року до дня його смерті, що підтверджується актом проживання № 789 від 04.09.2025 року, складений КП КМР «Добробут», яким підтверджено, що ОСОБА_1 фактично проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , разом із чоловіком ОСОБА_3 з 2022 року до дня його смерті; довідкою ТОВ «Абонент XXI» № 00151845 від 08.09.2025 року про склад сім`ї, згідно акту №789 від 04.09.2025 року КП КМР «Добробут» за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає без реєстрації з 2022 року гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом з чоловіком гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В зв`язку з неможливістю встановлення вказаного в заяві факту, від якого залежить виникнення у ОСОБА_1 права на оформлення пенсії по втраті годувальника, вона вимушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.
Заявник та її представник в судове засідання не з`явились, від представника заявника – адвоката Медведєвої Л.В., в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, надано заяву про розгляд справи за її та заявника відсутності, позовні вимоги підтримано.
Представник заінтересованої особи, Жарченко К.О., надала суду заяву про розгляд справи за відсутності представника фонду.
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України,у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, належно з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частина 3 статті 294 ЦПК України).
Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
З матеріалів справи встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. 
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_2  (а.с.4-6).
ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , від якого вони мали спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2  (а.с.7)
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер син заявниці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).
31 січня 2025 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 повторно зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 31.01.2025 року, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відповідний актовий запис №41 (а.с.9).
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 помер (підтверджено копією свідоцтва про смерть від 30.07.2025р., видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відповідний актовий запис №1510 - а.с.11)
Після смерті чоловіка заявниця здійснила його поховання за власні кошти та отримала централізоване фінансування разових виплат від ПФУ, що підтверджується копією виписки про рух коштів по рахунку за період з 01.07.2025 року по 16.09.2025 року (а.с.19)
Померлий чоловік ОСОБА_3 був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році. Експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії на засіданні №11 від 14 листопада 2011 року було встановлено причинний зв`язок хвороб і інвалідності ОСОБА_3 з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.14). В результаті чого ОСОБА_3 отримував пільги та компенсації встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Згідно акту проживання № 789 від 04.09.2025 року, складеного КП КМР «Добробут», заявниця фактично проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , разом із чоловіком ОСОБА_3 з 2022 року до дня його смерті (а.с.12)
Відповідно до довідки ТОВ «Абонент XXI» № 00151845 від 08.09.2025 року про склад сім`ї, згідно акту №789 від 04.09.2025 року КП КМР «Добробут» за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешкала без реєстрації з 2022 року разом з чоловіком гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1  (а.с.13)
05.08.2025 року ОСОБА_1 подала заяву №6502 до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо переходу на інший вид пенсії: з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
12.08.2026року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було прийнято рішення №912080166676 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії у зв`язку із втратою годувальника, посилаючись на відсутність належних документів, що підтверджують факт спільного проживання скаржниці з померлим чоловіком ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (а.с.16-17)
Не погодившись із вищевказаним рішенням, ОСОБА_1 звернулась із скаргою на рішення №912080166676 від 12.08.2025 року про відмову в перерахунку пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (а.с.15).
04.11.2025 року представник Заявника ОСОБА_1 отримала відповідь на скаргу, в якій зазначено, що ОСОБА_1 рішенням №912080166676 від 12.08.2025 щодо переведення її з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відмовлено правильно, оскільки не підтверджено факт спільного проживання з померлим годувальником (а.с.18)
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Метою встановлення факту спільного постійного проживання позивача із ОСОБА_3 на дату його смерті є необхідність реалізації права на оформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання.
Положеннями статей2,3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Відповідно до ч.1ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-І, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера - незалежно від тривалості страхового стажу.
Пунктом 1 частини 2ст.36 цього Закону передбачено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
Згідно з ч.3 ст.36 цього Закону, до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до п.2.3 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку)пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1(у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу. Підпунктом 9 п. 2.3 розділу ІІ Порядку передбачено, що також надається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.
Згідно з п. 2.11 розділу ІІ Порядку, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації), або довідки органів місцевого самоврядування, або довідки про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), видані згідно із вимогамист.3 Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.
У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19 (провадження № 61-22247св19) та від 31 серпня 2022 року в справі № 592/13089/21 (провадження № 61-5213св22), колегії суддів дійшли висновку, що сам по собі факт отримання позивачем пенсії, який забезпечував її прожитковий мінімум, не є підставою для відмови у встановленні факту її перебування на утриманні чоловіка, зокрема тому, що розмір щомісячних доходів чоловіка позивача значно перевищував розмір її доходів, а тому допомога чоловіка була постійним і основним джерелом її засобів до існування, оскільки надавалась чоловіком своїй дружині систематично, носила постійний характер та була її основним джерелом до належного існування, що свідчить про перебування позивача на утриманні чоловіка до дня його смерті.
Відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання її чоловіка не може бути доказом того, що вона не проживала з ним, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що заявник не проживала зі своїм чоловік на час його смерті, якщо такі обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом.
Відповідно до п.1Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5«Про судову практику по справам про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди вправі розглядати справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.
Як зазначила заявник, встановлення факту її сумісного проживання з чоловіком та перебування заявника на утриманні чоловіка, має для неї юридичне значення, оскільки ці факти породжують юридичні наслідки, а саме вказані факти є підставою для переходу заявника на пенсію померлого чоловіка у зв`язку із втратою годувальника.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
На підтвердження факту постійного проживання ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 з 01.01.2022 року по 26.07.2025 року заявником були надані копії свідоцтв про шлюб, копія свідоцтва про народження сина, копія свідоцтва про смерть, акт про проживання без реєстрації, довідкою ТОВ «Абонент XXI» № 00151845 від 08.09.2025 року про склад сім`ї.
Беручи до уваги вищенаведене, досліджені у судовому засіданні докази, що з достовірністю підтверджують факт постійного проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_1 за однією адресою на момент смерті ОСОБА_3 , а також те, що в іншій спосіб, ніж в судовому порядку, заявник позбавлена можливості встановити даний факт, суд дійшов висновку про достатність підстав для встановлення факту та задоволення заяви, оскільки іншим чином встановити його неможливо, а встановлення даного факту необхідне заявнику для оформлення пенсії по втраті годувальника.
Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна, частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. 
В позовній заяві вимог щодо судового збору не заявлено.
Керуючись ст. ст.12,13,18, 263-265, 268, 273, 293, 315, 354 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ :
Заяву ОСОБА_1 , представник заявника ОСОБА_2 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про встановлення факту спільного проживання  – задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 (РНОКПО НОМЕР_1 ) з ОСОБА_3 з 01.01.2022 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 354, 355 ЦПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Дата складання повного тексту рішення суду – 30.04.2026 року. 
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
- Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_2 ;
- представник заявника: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 ;
- заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, м.Одеса, вул.Канатна 83, код ЄДРПОУ 20987385.

Суддя  А.С. Кузнєцова