Справа №569/28309/25 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Першко О.О.,
секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,
за участю представника позивача ОСОБА_1 , 
розглянувши у порядку загального позовного провадження у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - позивач), діючи через свого представника ОСОБА_1 , звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 (надалі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, в якій просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є бабою малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Малолітня дитина зареєстрована та проживає разом з нею та прабабою ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач є її дочкою та онукою ОСОБА_5 .
Також, відповідач є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після народження дитини, відповідач покинула її на свою прабабу ОСОБА_5 . За місцем проживання відповідач відсутня фактично з народження дитини, місцеперебування її невідоме.
Відповідач не бере участі у вихованні дитини, не забезпечує за нею належного догляду, не цікавиться станом здоров`я та розвитком дитини, не надає матеріальної допомоги та фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків.
Після припинення спільного проживання відповідач залишила дитину на прабабу, яка через свій поважний вік та стан здоров`я не може повноцінно забезпечити догляд за малолітньою дитиною. Відповідач на зв`язок не виходить, не виявляє бажання забрати дитину чи брати участь у її вихованні.
Такі дії відповідача свідчать про систематичне ухилення від виконання батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення її батьківських прав.
Окрім того, 22 травня 2025 року заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 569/4106/25 задоволений позов Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради в інтересах малолітніх дітей, відповідно до якого ОСОБА_3 позбавлена батьківських прав щодо малолітніх дочки та сина. Рішення набрало законної сили. Тобто відповідач є особою, яка систематично, тривало та демонстративно проявляє повну байдужість до своїх дітей, свідомого нехтує своїми батьківськими обов`язками, не забезпечує нагальних потреб. 
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала з підстав у ньому наведених, просила задовольнити. 
Відповідач у судове засідання не з`явилася, хоча про час, дату та місце судового розгляду, була повідомлена належним чином, що підтверджується її розпискою. Про причини неявки відповідач суд не повідомила, відзив не подала і представник позивача не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи згідно ст. 280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою представника позивача.
Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. 23 березня 2026 року представник третьої особи ОСОБА_6 подала заяву, в якій просила судові засідання проводити без її участі, висновок органу опіки та піклування підтримує та просить постановити рішення в інтересах дитини. 
В позовній заяві представник позивача Негрей А.С. заявила клопотання про виклик і допит свідка, яке ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 25 березня 2025 року задоволено. 
Заслухавши представника позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов таких висновків.
Як встановлено судом, ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 27 червня 2025 року, серії НОМЕР_1 .
Позивач ОСОБА_2 є матір`ю відповідача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне 17 травня 1999 року, серії НОМЕР_2 , та Актовим записом про шлюб від 08 листопада 2013 року. 
Як слідує з висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради №08-01-527/26 від 19 березня 2026 року, дані про батька дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в актовому записі про народження вказані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.
У зв`язку з тим, що дитина залишилася без батьківського піклування, ОСОБА_4 наказом служби у справах дітей від 20 лютого 2026 року тимчасово влаштована в сім`ю баби ОСОБА_2 та проживає з нею за адресою: АДРЕСА_1 . За місцем проживання для дитини створені достатні умови для виховання і розвитку. Дитина має місце для сну, відпочинку. Вона забезпечена необхідним одягом, взуттям, харчуванням, іграшками, засобами гігієни.
Відповідно до інформації КНП ЦПМСД «Ювілейний» Рівненської міської ради дитина є задекларованим пацієнтом лікаря-педіатра ОСОБА_7 . Пацієнт у лікаря спостерігається з народження. За весь період медичного спостереження у КНП ЦПМСД «Ювілейний» усі медичні та щомісячні профілактичні огляди дитини здійснювалися в присутності прабаби ОСОБА_5 та баби ОСОБА_2 . Матір ОСОБА_3 на прийом до лікаря за увесь період медичного спостереження дитину супроводжувала тричі в присутності баби ОСОБА_2 та прабаби ОСОБА_5 .
ОСОБА_3 не виконує батьківські обов`язки щодо виховання малолітньої дочки, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не проявляє щодо неї батьківської турботи та любові.
Заочним рішенням Рівненського міського суду від 22 травня 2025 року у справі № 569/4106/25 ОСОБА_3 позбавлена батьківських прав стосовно двох старших дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Це є додатковим доказом того, що ОСОБА_3 не усвідомлює своєї відповідальності стосовно дітей.
Питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно дочки розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради 12 березня 2026 року. Комісія, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, розглянувши матеріали справи, прийняла рішення рекомендувати органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради надати до Рівненського міського суду висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав стосовно доньки ОСОБА_4 , відповідно орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Свідок ОСОБА_5 , яка є матір`ю позивача та бабою відповідача, в судовому засіданні показала, що виховувала відповідача з підліткового віку, оскільки позивач мала іншу сім`ю. Відповідач народила ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , забрала дитину з лікарні, однак залишила її у неї. Спочатку доглядом дитини займалася лише вона, а останніх два місяці також стала приймати участь і позивач. За весь цей час ОСОБА_3 навідувалася до дитини лише декілька разів, орієнтовно 5 разів за 11 місяців, однак з собою нічого не приносила. ОСОБА_3 дійсно позбавлена батьківських прав відносно двох старших дітей, але вони з дітьми і усиновлювачами не спілкуються. 
Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає перелік обов`язків батьків по вихованню та розвитку своїх дітей, а саме: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Відповідно до пункту 18 Постанови, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).
Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа «Мамчур проти України» (CASE OF MAMCHUR v. UKRAINE) від 16 липня 2015 року).
Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Аналізуючи вимоги та положення згаданого законодавства, суд визнає, що при вирішенні питань, які стосуються дитини, в тому числі і щодо позбавлення батьківських прав її батьків, в першу чергу мають бути враховані інтереси дитини.
Судом встановлено, що відповідач є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачем та ОСОБА_5 . Відповідач проживає окремо, на час розгляду справи участі в догляді і утриманні дитини не приймає. 
Разом з тим, на час розгляду справи дитини не виповнилося і одного року. З встановлених судом обставин слідує, що відповідач, після народження дитини, забрала її з закладу охорони здоров`я, однак в подальшому залишила її на вихованні та утриманні у своєї баби ОСОБА_5 . Протягом часу перебування дитини у ОСОБА_5 до часу розгляду справи відповідач провідувала дитину декілька разів та тричі супроводжувала її на прийом до лікаря, таким чином в певній мірі брала участь у її догляді. 
Судом не встановлено, що позбавлення відповідача батьківських прав щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідне в якнайкращих інтересах дитини. У якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із рідною матір`ю, при цьому сім`я матері не є особливо непридатною або явно неблагополучною для виховання дитини, а протилежного позивачем не доведено. 
Жодних доказів способу життя, який би міг негативно впливати на дитину, чи зловживання відповідачем алкогольними напоями чи наркотичними речовинами, чи доказів, які б свідчили про наявність виключних підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, як і доказів неможливості змінити поведінку матері на краще, позивачем суду не надано. В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач притягувалася до кримінальної та адміністративної відповідальності у зв`язку із неналежним поводженням щодо дитини, вчиняла насильство відносно неї. 
Та обставина, що відповідач протягом декількох місяців не піклується про дитину, хоча суд визнає, що це перший рік життя дитини, в який турбота матері є врай важливою для дитини, однак це не є підставою для позбавлення її батьківських прав, оскільки позбавлення батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого позивач не довела.
При цьому позивач при розгляді спору не довела суду, яка реальна мета має бути досягнута шляхом позбавлення відповідача батьківських прав, як це змінить існуючу ситуацію на краще і сприятиме захисту інтересів дитини.
Враховуючи, що позбавлення відповідача батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставинами цієї справи не доведено, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для позбавлення її батьківських прав, однак, враховуючи попередню поведінку відповідача, вважає за необхідне попередити її про необхідність змінити ставлення до виховання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та покласти на орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради контроль за виконанням відповідачем батьківських обов`язків. 
При цьому, суд роз`яснює, що у разі відсутності реальних змін у поведінці відповідача як матері щодо дочки протягом розумного строку після ухвалення судового рішення, позивач може знову ініціювати питання про позбавлення її батьківських прав.
Відповідно до ч. 4-6 ст.19 СК України при розгляді судом спорів зокрема щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду та як доказ підлягає дослідженню та оцінці судом на основі всіх наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку (постанови Верховного Суду від 15 листопада 2023 року у справі № 932/2483/21 (провадження № 61-5203св23), від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22 (провадження № 61-10115св23), від 07 лютого 2022 року у справі № 759/3554/20 (провадження № 61-1544св21), від 26 липня 2021 року у справі № 638/15336/18(провадження № 61-13690св20).
Щодо висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради від 19 березня 2026 року №08-01-527/26, згідно якого було визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав стосовно дочки, суд вказує, що у ньому не наведено належних підстав та достатніх аргументів, які б вказували на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав (свідоме нехтування батьківськими обов`язками, яке має систематичний та постійний характер; непроявлення інтересу до дитини; особа матері становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку), а також позитивного впливу такого рішення на інтереси дитини, а тому суд з висновком не погоджується.
За таких обставин, в задоволенні позову необхідно відмовити, однак попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та попередити, що в разі ухилення від виконання батьківських обов`язків вона може бути позбавлена батьківських прав відносно дитини.
Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, про позбавлення батьківських прав відмовити.
Попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та попередити, що в разі ухилення від виконання батьківських обов`язків вона може бути позбавлена батьківських прав відносно дитини.
Контроль за виконанням ОСОБА_3 своїх батьківських обов`язків відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти на орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, місцезнаходження: вул. Поштова, буд. 2, м. Рівне.
Повне судове рішення складено 15 травня 2026 року.

Суддя О.О. Першко