Єдиний унікальний номер 725/2927/26 
Номер провадження 1-кп/725/110/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.04.2026 року м. Чернівці

Чернівецький районний суд міста Чернівців в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
при секретарі ОСОБА_2 
з участю:
обвинуваченого ОСОБА_3 
прокурора ОСОБА_4 
захисника ОСОБА_5 
потерпілого ОСОБА_6 
представника потерпілого ОСОБА_7 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження за №12023262020003811 від 28 вересня 2023 рокупо обвинуваченню: 

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець в с. Данківці, Хотинського району, Чернівецької області, який фактично проживаючий в АДРЕСА_1 , із вищою освітою, одружений,має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий, на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , 

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Водночас, 28.09.2023 приблизно о 16:10 год. ОСОБА_3 , керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Audi» моделі «Q7» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Сагайдачного в напрямку вул. Руська м. Чернівці, перебуваючи неподалік житлової будівлі, розташованої за адресою: вул. Сагайдачного 103, маючи намір здійснити маневр повороту ліворуч з виїздом з другорядної дороги на головну дорогу, а саме вул. Руська, не врахувавши в повній мірі дорожню обстановку з тим, щоб мати змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах, не переконавшись у безпечності зміни напрямку руху і не створенні таким маневром перешкод або небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху, не надавши перевагу у русі транспортному засобу, який рухався головною дорогою та наближався до даного перехрещення проїзних частин, виїжджаючи з другорядної дороги допустив зіткнення із мотоциклом марки «KOVI» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_8 .
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді: багатоуламкового перелому лонної кістки в проекції верхньої та нижньої гілки з обох сторін, закритого багатоскалкового перелому кісток тазу по типу метелика, закритого перелому заднього відділу крила клубової кістки з переходом на крижову кістку справа з порушенням конгруентності тазового кільця, відкритого перелому великогомілкової та малогомілкової кісток в нижній третині справа, забійно-рваної рани по зовнішньо-задній поверхні правої гомілки в нижній третині, які згідно висновку експерта Чернівецького обласного бюро СМЕ № 89 мд від 15.02.2024 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя.
Вищевказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_3 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 1.5, 2.3 (б, д), 16.11, 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, а саме:
- п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб неповинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
- п. 2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;
- п. 16.11 На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
- дорожнього знаку 2.1 розділу 33 ПДР України «Дати дорогу» Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому діянні визнав повністю, та повністю підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Просив суворо не карати. 
Крім того, просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, що до тих обставин, які ним не оспорюються по справі. При цьому вказав, що розуміє зміст цих обставин. Зміст ст. 349 КПК України йому зрозумілий.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, його вина також доведена і підтверджується зібраними по справі доказами, які відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України судом не досліджувались. 
Крім того додав, що після скоєння дорожньо-транспортної пригоди залишився на місці та викликав працівників поліції. В подальшому, пройшовши експертизу на відсутність алкоголю, поїхав до потерпілого, який перебував у лікарні. Враховуючи те, що, потерпілий був в реанімації спілкувався з його дружиною та пропонував свою допомогу. В процесі лікування потерпілого неодноразово надавав йому матеріальну допомогу в лікуванні, а також домовлявся з лікарями що до належного догляду та надання медичної допомоги потерпілому. В процесі лікування неодноразово передавав дружині потерпілого кошти на лікування останнього, про що надав відповідні розписки.Крім того казав, що постійно був на зв`язку з потерпілим та намагався врегулювати суму моральної компенсації, однак згоди не дійшли, оскільки сума запропонована потерпілим занадто висока і ОСОБА_3 не має змоги її оплатити, оскільки є військово службовцем, приймав та збирається приймати активну учать у бойових діях у найгарячіших точках, і має лише заробітну плату. Крім того, заперечив слова потерпілого про те, що перед потерпілим не вибачились. Оскільки як стверджував обвинувачений він у перші місяці після події глибоко переживав що до події і намагався якомога більше допомогти потерпілому. Цивільний позов на суму 1019600 грн. не визнав оскільки на має таких коштів.Також під час проведення дебатів так і під час останнього слова в черговий раз просив у потерпілого вибачення.
Про те суд на вимогу потерпілої сторони частково дослідим матеріали справи, які підтверджують обґрунтування заявленого цивільного позову, а саме:
Висновками експерта №89 МД05.02.2024 року, висновками експерта (за матеріалами справи) № 034 від 15.04 2024 року, відповідно до яких:
ОСОБА_8 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження у вигляді: багатоуламкового перелому лонної кістки в проекції верхньої та нижньої гілки з обох сторін, закритого багатоскалкового перелому кісток тазу по типу метелика, закритого перелому заднього відділу крила клубової кістки з переходом на крижову кістку справа з порушенням конгруентності тазового кільця, відкритого перелому великогомілкової та малогомілкової кісток в нижній третині справа, забійно-рваної рани по зовнішньо-задній поверхні правої гомілки в нижній третині, які згідно висновків вищевказаних експертиз відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя. (Том 1а.с. 102-104,112-121)
Таким чином, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження. 
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, те що даний злочин є тяжким, а також особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше не судимий, відповідно до зібраних органом досудового розслідування Довідок - не перебуває на наркологічному та психіатричному обліках. По місцю проживання та роботи характеризується позитивно. Одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, має досягнення у галузі спорту (майстер спорту з паурліфтінгу та майстел спорту з панкратіону(Т. 2а.с. 71,74)).
Крім того, суд звертає на особливу увагу на та, що ОСОБА_3 є активним учасником бойових дій та на даний час приймає безпосередню активну участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, зокрема у зоні активних бойових дій під Покровськом, Донецької області, є чинним військовослужбовцем Служби безпеки України, у військову званні «капітан», заохочений відомчою відзнакою Служби безпеки України – нагрудним знаком «За відвагу», нагороджений почесною грамотою Управління державної охорони України, почесною відзнакою Чернівецької обласної державної адміністрації «Вдячна Буковина», почесною відзнакою Чернівецької обласної ради «За заслуги перед Буковиною» (Т 1 а.с.7072,73,75,76,77)
Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування завданого збитку, активна участь в бойових діях із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії «російської федерації», надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. 
Так, відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення,передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Так, з урахуванням наявності у обвинуваченого міцних родинних зав`язків, зокрема: одружений, має на утриманні малолітню дитину, враховуючи наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, зокрема: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування завданого збитку, активна участь в бойових діях із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії «російської федерації», надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, а також з урахуванням особи обвинуваченого, а саме: раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліку в лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проходження служби та за місцем проживання, є учасником бойових дій та на даний час приймає безпосередню активну участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, є чинним військовослужбовцем Служби безпеки України, у військову званні «капітан», заохочений відомчою відзнакою Служби безпеки України – нагрудним знаком «За відвагу», нагороджений почесною грамотою Управління державної охорони України, почесною відзнакою Чернівецької обласної державної адміністрації «Вдячна Буковина», почесною відзнакою Чернівецької обласної ради «За заслуги перед Буковиною», являється дворазовим майстром спорту України з панкратіону та пауерліфтингу, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України та призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті ч. 2 ст. 286 КК України.
Крім того, з урахуванням поведінки обвинуваченого як до, так і після вчинення кримінального правопорушення, а також його відношення до вчиненого, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення та дані що його характеризують слід призначити ОСОБА_3 покарання без ізоляції від суспільства з врахуванням положень ст. 58 КК України, а саме призначити ОСОБА_3 , як діючому військовослужбовцю Служби безпеки України, покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, з відрахування, частини із суми грошового забезпечення в дохід держави.
Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав застосування до ОСОБА_3 ст.ст. 75, 76 КК України. 
На думку суду, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Крім того, згідно до п.п.20,21 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації і транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при і призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання — позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.
Враховуючи обставини справи, а саме те, що ОСОБА_3 під час дорожньо-транспортної пригоди не перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, не покинув місце пригоди та викликав працівників поліції, вживав заходів що до мінімізації наслідків пригоди, а також те, що обвинувачений є чинним військовослужбовцем Служби безпеки України і автомобіль як і право на керування автомобілем йому необхідні для виконання, завдань пов`язаних з несенням служби в тому числі і бойових завдань, суд вважає що ОСОБА_3 не слід позбавити права керувати транспортними засобами.
Щодо заявленого цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 до відповідача (обвинуваченого) ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди то суд зазначає наступне.
Так, в рамках кримінального провадження ОСОБА_8 звернувся з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, яка була завдана потерпілому в наслідок пригоди від 28 вересня 2023р.. Зокрема позивач вказує, що близько 16 год. 10 хв. в місті Чернівці по вулиці Руській, 45 обвинувачений ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки «AUDI» номерний знак НОМЕР_2 , виїжджаючи з другорядної дороги (вулиці Сагайдачного) на головну дорогу (вулицю Руську), не виконав вимоги знаку «Дати дорогу», не надав перевагу в русі мотоциклу марки «KOVI» номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_8 , який рухався по головній дорозі, та допустив зіткнення з мотоциклом, внаслідок чого потерпілому завдані тяжкі тілесні ушкодження.
Позивач вказує, що в ході досудового розслідування було проведено судово-медичну експертизу в період з 05.02.2024р. по 15.02.2024р. та комісійну судово-медичну експертизу в період з 15.04.2024р. по 27.05.2024р. з метою встановлення ступеню, локалізації та тяжкості тілесних ушкоджень, спричинених потерпілому. Згідно висновку експерта №89 мд від 05.02.2024р. та висновку експерта (експертиза за матеріалами справи) №034 (міститься в матеріалах кримінального провадження) у ОСОБА_8 було виявлено наступні тілесні ушкодження:
- багатоскалковий перелом лонної кістки в проекції верхньої та нижньої гілок з обох сторін;
- закритий багатоскалковий перелом кісток тазу по типу метелика;
- закритий перелом заднього відділу крила клубової кістки з переходом на крижову кістку справа з порушенням конгурентності тазового кільця;
- відкритий перелом великогомілкової та малогомілкової кісток в нижній третині справа;
- забійно-рвана рана по зовнішньо-задній поверхні правої гомілки в нижній третині.
Як вбачається із вказаних висновків судово-медичних експертиз, тілесні ушкодження, які виявлено у ОСОБА_8 , відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя.
Обґрунтовуючи суму моральної шкоди ОСОБА_8 вказує, що у зв`язку з отриманими тяжкими тілесними ушкодженнями внаслідок вчиненого відповідачем кримінального правопорушення, позивач зазнав фізичної болі та страждань, а також душевних страждань, пов`язаних з отриманим внаслідок ДТП ушкодження здоров`я та каліцтвом, довготривалим стаціонарним та амбулаторним лікуванням, перенесенням ряду оперативних втручань, стійкою втратою працездатності, встановленням інвалідності 2 групи, істотною зміною способу життя та фізичними обмеженнями, які він зазнав і продовжує зазнавати, необхідністю продовження лікування та реабілітації без перспектив повного одужання та повернення до нормального способу життя.
Крім того вказує, що Внаслідок отриманих в ДТП тяжких тілесних ушкоджень, які були небезпечні для життя в момент заподіяння, позивач перебував на межі життя та смерті, переніс сильний фізичний біль та страждання, йому були проведені кілька оперативних втручань. Позивач тривалий час – понад шість місяців - був прикутий до ліжка, вів виключно лежачий спосіб життя. Пройшов тривале лікування у стаціонарі та продовжує лікування амбулаторно, при цьому відсутня перспектива одужання та повернення до нормального способу життя. Тому позивач назавжди обмежений у можливості нормально пересуватися та вести активний спосіб життя, що спричинило та продовжує спричиняти душевні страждання, переніс та переносить по теперішній час фізичний біль, отримав каліцтво. Переніс оперативні хірургічні втручання на тазі, стопі і нозі, ампутацію усіх пальців на нозі, змушений пересуватися виключно на милицях, втратив працездатність та здатність до самобслуговування. Позивач з фізично і соціально активної особи перетворився на інваліда 2 групи безтерміново, тобто пожиттєво.
Враховуючи викладене, а також те, що оскільки Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) вже здійснило позивачу ОСОБА_8 страхову (регламентну) виплату в розмірі 80400,00 грн., тому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди до відповідача ОСОБА_3 становить 1 019 600,00 грн. (1 100 000,00 – 80 400,00), яку і просив стягнути з ОСОБА_3 ..
Так, відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. 
Моральна шкода полягає: 
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. 
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Під моральною шкодою, згідно з пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31 березня 1995 року, слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Згідно з пунктом 9 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
За загальним правилом згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її заподіяла, за наявності її вини.
У той же час, цивільне законодавство передбачає певні особливості цивільно-правової відповідальності у випадку, якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки. Так, згідно з пунктом 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Згідно із частиною 1 статті 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Матеріали даного кримінального провадження підтверджують, що в момент ДТП транспортним засобом марки AUDI номерний знак НОМЕР_2 володів та керував обвинувачений ОСОБА_3 .
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду (справа № 554/858/19, провадження № 61-6775св 20) у постанові від 01 липня 2020 року зазначив, що особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.
Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною.
Вказані правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14 та Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі №184/1641/20 ( провадження №61-14226св21).
Таким чином, матеріальна та моральна шкода, завдані джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується незалежно від вини володільця джерела підвищеної небезпеки.
Як вбачається зі змісту частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Так, судом достовірно встановлено, що 28.09.2023 приблизно о 16:10 год. ОСОБА_3 , керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Audi» моделі «Q7» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Сагайдачного в напрямку вул. Руська м. Чернівці, перебуваючи неподалік житлової будівлі, розташованої за адресою: вул. Сагайдачного 103, маючи намір здійснити маневр повороту ліворуч з виїздом з другорядної дороги на головну дорогу, а саме вул. Руська, не врахувавши в повній мірі дорожню обстановку з тим, щоб мати змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах, не переконавшись у безпечності зміни напрямку руху і не створенні таким маневром перешкод або небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху, не надавши перевагу у русі транспортному засобу, який рухався головною дорогою та наближався до даного перехрещення проїзних частин, виїжджаючи з другорядної дороги допустив зіткнення із мотоциклом марки «KOVI» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_8 .
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді: багатоуламкового перелому лонної кістки в проекції верхньої та нижньої гілки з обох сторін, закритого багатоскалкового перелому кісток тазу по типу метелика, закритого перелому заднього відділу крила клубової кістки з переходом на крижову кістку справа з порушенням конгруентності тазового кільця, відкритого перелому великогомілкової та малогомілкової кісток в нижній третині справа, забійно-рваної рани по зовнішньо-задній поверхні правої гомілки в нижній третині, які згідно висновку експерта Чернівецького обласного бюро СМЕ № 89 мд від 15.02.2024 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя.
Враховуючи доведеність вини та визнання вини ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України яке полягало у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_8 суд вважає, що позовна заява ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, при цьому суд виходить з наступного.
Так, при оцінці розміру суми моральної шкоди суд враховує наступне: 
-глибину фізичних та душевних страждань, яка визначається в залежності від особистих властивостей психіки потерпілого та характеру шкоди, яка йому завдана
- погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації (тут мова йдеться як про професійну працездатність потерпілого, так і про інші навички, які втрачаються внаслідок, наприклад, заподіяння шкоди здоров`ю)
-ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування. При цьому в даному випадку суд форму вини завдавача шкоди (умисел або необережність), так і наявність вини самого потерпілого.
- інші обставини, що мають істотне значення (тривалість страждань, істотність вимушених змін у способі життя потерпілого, можливість усунення негативних наслідків, які виникла в результаті посягання на права особи тощо) 
При цьому, судом визначається розмір моральної шкоди з урахуванням наступних факторів:
характеру та інтенсивності пережитих страждань: при цьому суд враховує глибину та тривалість душевних переживань, фізичного болю, приниження честі та гідності, а також інші негативні наслідки, яких зазнала особа
-вини особи, яка завдала шкоди: розмір шкоди може бути збільшений у разі умисного заподіяння шкоди або наявності грубої недбалості;
матеріального та соціального становища потерпілого;
При цьому моральна шкода підлягає відшкодування незалежно від факту відшкодування майнової шкоди.
Також при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватися вимоги розумності та справедливості.
Так частково задовольняючи позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди незважаючи на наявні тілесні ушкодження потерпілого, отримані в результаті вчиненого ОСОБА_3 не навмисного кримінального правопорушення, та відповідні істотні зміни у житті потерпілого, а також саму особу потерпілого, як активну людину, фахівця в якості архітектури, який до моменту дорожньо-транспортної пригоди активно працював, суд також враховує відношення до вини і поведінку обвинуваченого, який з перших днів намагався мінімізувати наслідки вчиненого кримінального правопорушення, приймав активну участь у організації лікування потерпілого, при цьому надавав грошову допомогу на лікування та вчиняв дії які свідчили про моральну підтримку потерпілого. 
При цьому суд враховує, що підсудний частково компенсував моральні страждання потерпілого тим що не залишився осторонь та активно фінансово допомагав у лікуванні, виплативши добровільно на лікування потерпілого кошти в сумі 83605 грн.(Т2 а.с.64-69).
При цьому суд враховує і безпосередню поведінку підсудного ОСОБА_3 під час судового засідання, а саме те, що він глибоко жалкує про вчинене, вибачився перед потерпілим, проте потерпілий, як видно під час засідання вибачення не прийняв, та наполягав на відшкодуванні всієї суми моральної шкоди, незважаючи на неодноразові ОСОБА_9 , що в нього немає таких коштів, оскільки він є чинним військовослужбовцем Служби безпеки України, має сім`ю та малолітню дитину 2022 року народження, а також те що має відбувати у зону активних бойових дій з метою виконання службових обов`язків по здійсненню заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії «російської федерації».При цьому суд вважає, не коректним зауваження представника потерпілого що доможливості продажу автомобіля марки «Audi» модель «Q7», який на праві власності належить дружині обвинуваченого ОСОБА_10 , з метою компенсації моральної шкоди, оскільки даний автомобіль не належить на праві особистої власності обвинуваченого, використовується у сім`ї військово службовця, активного діючого учасника бойових дій. При цьому, будь яких належних та допустимих доказів, наявності фінансових та інших ресурсів з метою можливого відшкодування ОСОБА_3 заявленої моральної шкоди потерпіла сторона не надала. 
Крім того, на переконливу думку суду, щире вибачення ОСОБА_11 перед потерпілим, яке полягало не тільки на словах а і на ділі, як людини високих моральних цінностей, відповідальної особи з бездоганною службовою характеристикою, не заслуговує будь якого осуду з боку суспільства, а процесуальна поведінка потерпілого, яка виразилась у неприйнятті вибачень та незадоволенні з сумою отриманої матеріальної компенсації з боку обвинуваченого, вказує на бажання останнього покращити своє матеріальне становище.
Враховуючи вищевикладене, виходячи з розумності та достатності суми, необхідної для відшкодування вартості моральних збитків, реальної можливості ОСОБА_3 сплатити дану суму, не порушуючи права останнього, суд вважає, що з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 слід стягнути 150000 грн. моральної шкоди
Крім того, враховуючи повне доведення вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, суд вважає, що з підсудного слід стягнути на користь держави витрати за проведення експертиз по справі в сумі 33661,04 грн..
Що до накладеного по справі арешту майна, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівці №725/7937/23 від 29.09.2023 року накладено арешт на автомобіль марки «AUDI» моделі «Q7», реєстраційний номер НОМЕР_2 , білого кольору, VIN: НОМЕР_4 , шляхом обмеження права користування, розпорядження та відчуження, з метою його збереження, як речового доказу.
Ухвалою слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівці №725/9394/23 від 13.11.2023 року скасовано арешт в частині обмеження у праві користування автомобілем марки «AUDI» моделі «Q7», реєстраційний номер НОМЕР_2 , білого кольору, VIN: НОМЕР_4 .
Крім того ухвалою слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівці №725/7938/23 від 29.09.2023 року накладено арешт на мотоцикл марки «KOVI» моделі «250-4Т PRO», реєстраційний номер НОМЕР_3 , білого кольору, номер рами НОМЕР_5 , шляхом обмеження права користування, розпорядження та відчуження, з метою його збереження, як речового доказу.
Ухвалою слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівці №725/10119/23 від 06.12.2023 року скасовано арешт в частині обмеження у праві користування мотоциклом марки «KOVI» моделі «250-4Т PRO», реєстраційний номер НОМЕР_3 , білого кольору, номер рами НОМЕР_5 .
Таким чином на час ухвалення вироку на автомобіль марки «AUDI» моделі «Q7», реєстраційний номер НОМЕР_2 та мотоцикл марки «KOVI» моделі «250-4Т PRO», реєстраційний номер НОМЕР_3 накладено арешт шляхом обмеження у праві розпорядження та відчуження.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Враховуючи, що в рамках досудового розслідування було накладено арешти на автомобіль та мотоцикл з метою їх збереження як речових доказів, суд приходить до висновку про необхідність у відповідності до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України скасувати арешти з речових доказів – автомобіля марки «AUDI» моделі «Q7», реєстраційний номер НОМЕР_2 та мотоцикла марки «KOVI» моделі «250-4Т PRO», реєстраційний номер НОМЕР_3 .
Крім того вирішуючи питання скасування арешту зокрема з автомобіля марки «AUDI» моделі «Q7», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким на момент дорожньо-транспортної пригоди керував обвинувачений ОСОБА_3 , суд враховує, що зазначений транспортний засіб згідно свідоцтва про реєстрацію не належить обвинуваченому, а тому часткове задоволення цивільного позову в даному випадку не є перешкодою у скасуванні арешту майна.
Долю речових доказів по справі суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Відповідно до положень ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.
Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України і за його вчинення із застосуванням положень ст. 69 КК України призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
У відповідності до ст. 58 КК України замість позбавлення волі призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 1(один)рік, з відрахування, 10(десяти) відсотків суми грошового забезпечення в дохід держави. 
Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 150 000 грн. моральної шкоди.
В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 користь держави витрати за проведення експертиз по справі в сумі 33 661,04 грн..
Скасувати арешт накладений на автомобіль марки «AUDI» моделі «Q7», реєстраційний номер НОМЕР_2 , білого кольору, VIN: НОМЕР_4 , ухвалою слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівці №725/7937/23 від 29.09.2023 року.
Скасувати арешт накладений на мотоцикл марки «KOVI» моделі «250-4Т PRO», реєстраційний номер НОМЕР_3 , білого кольору, номер рами НОМЕР_5 , ухвалою слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівці №725/7938/23 від 29.09.2023 року.
Речові докази: 
- Автомобіль марки «AUDI» моделі «Q7», реєстраційний номер НОМЕР_2 , білого кольору, VIN: НОМЕР_4 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_3 – залишити за ним.
- Мотоцикл марки «KOVI» моделі «250-4Т PRO», реєстраційний номер НОМЕР_3 , білого кольору, номер рами НОМЕР_5 – повернути ОСОБА_8 .
- Компакт-диск із відеозаписом по факту дорожньо-транспортної пригоди, яке мало місце 28.09.2023 року, який визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження – залишити у матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Чернівецький районний суд міста Чернівців протягом тридцяти діб з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні

Суддя Чернівецького районного
суду міста Чернівців                      ОСОБА_1