Справа № 594/616/26
Провадження № 3/594/131/2026 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року м.Борщів

Суддя Борщівського районного суду Тернопільської області Губіш О.А., в ході розгляду справи за матеріалами, що надійшли від заступника начальника відділення поліції №1 Чортківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця ЗУС, 

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

28 квітня 2026 року до Борщівського районного суду Тернопільської області надійшов протокол від 19.04.2026 серії ЕПР1 №644532, згідно якого, 19.04.2026 о 03:26:00 год. в с. Іване-Пусте по вул. Центральна, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Мерседес Е520», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився на місці за допомогою газоаналізатора «Драгер 6810», прилад Арам 0601, однак водій від огляду відмовився. Проїхати в найближчий медичний заклад, а саме в КНП «Борщівська міська лікарня» для проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. 
Правопорушник ОСОБА_1 в період з 12 травня 2026 року неодноразово на розгляд справи не з`являвся, хоча про час та місце проведення такого був сповіщений у визначеному законом порядку.
08 червня 2026 року через систему Електронний суд від захисника ОСОБА_2 – адвоката Пасічник Т. В. надійшло клопотання про зупинення провадженні у справі, у зв`язку із проходженням ОСОБА_1 військової служби.
В обгрунтування чого захисник посилається на те, що ОСОБА_1 є військовслужбовцем військової частини НОМЕР_2 і з 08.06.2026 року з ним відсутній зв`язок. Статус як війсьвослужбовця також невідомий. 
Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.
Згідно з ч.1 ст. 1"Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-
XII (далі - Закон №2232) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України
є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що
визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами. Військовослужбовці перебувають під захистом держави і мають усю повноту прав і свобод, закріплених Конституцією України. Держава гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей соціальний і правовий захист відповідно до законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.
Посилаючись на застосування законодавства адміністративного та кримінального судочинства та згідно визначеної практики, вважає за можливим застосувати за аналогією норми закону України про кримінальну відповідальність при вирішення питань, які напряму не врегульовані Кодексом про адміністративні правопорушення. 
Відповідно до ч. 1 ст.335 КПК України (в редакції Закону№2201 -ІХ від 14.04.2022р.), у разі, якщо обвинувачений ухилився від явки до суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, або був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку, видужання або звільнення з військової служби і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб.
Враховуючи вказані вимоги закону, з метою дотримання доступу до правосуддя, беручи до уваги, що вказані обставини унеможливлюють участь ОСОБА_1 з поважних причин в судовому розгляді, просить суд зупинити судове провадження по справі до часу звільнення ОСОБА_1 з військової служби або встановлення статусу військовослужбовця, але не більше строку притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП. 
За таких обставин, дослідивши доводи внесеного захисником клопотання, матеріали справи, суд приходить до переконаня, що таке не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
З приводу вказаних доводів, суд зазначає, що аналогія закону застосовується виключно, якщо відповідні суспільні відносини нормативно не врегульовані, тобто існує прогалина у законодавстві.
У чинному КУпАП дійсно наявні деякі такі прогалини, які за аналогією закону можуть регулюватися іншими актами законодавства, як то інститут відводу судді, проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення тощо.
Однак, питання призначення адміністративного стягнення чітко врегульована главою 4 КУпАП, і будь-якої прогалини в даному випадку не існує, як і підстав застосувати аналогію закону.
Крім того, положеннями ст. 38 КУпАП чітко визначені строки накладення адміністративного стягнення. 
Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за статтею 130 КУпАП, є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху, а тому тяжкість відповідного стягнення обумовлена саме високим ступенем суспільної шкоди, яка завдається такими діяннями, і тому є пропорційним таким, що забезпечує баланс між публічними інтересами та приватними правами особи.
У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи користується автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізує своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Положеннями КУпАП також не передбачено можливості зупинення провадження у справі у зв`язку із проходженням військової служби особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, до його звільнення з військової служби.
Більш того, положення ст. 268 КУпАП не містить заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
Також, суд бере до уваги, що інтереси ОСОБА_1 під час розгляду справи щодо нього судом захищає адвокат Пасічник Т. В.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення клопотання захисника - адвоката Пасічника Т. В., який діє в інтересах ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі до моменту закінчення воєнного стану, але не більше строку притягнення особи до відповідальності, передбаченого ст. 38 КупАП.
Виходячи з наведеного, керуючись ч.1 ст.268 ст.38 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання захисника - адвоката Пасічника Тараса Валерійовича, що діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної до відповідальності - ОСОБА_1 , про зупининення провадження по справі №594/616/26 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП - відмовити.

Про прийняте рішення повідомити учасників справи, у зв`язку з наведеним, розгляд справи відкласти до 12 год. 24 червня 2026 року.

Постанова оскарженню в окремому порядку не підялгає. 

Суддя: