МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 травня 2026 р.  	№ 400/2208/20 	
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Біоносенка В.В., розглянув у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання адміністративну справу,
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 	
до 	Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 , 	
про	визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,	
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд : визнати протиправною бездіяльності щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації невикористаної дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 04 березня 2015 року по 22 лютого 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби; зобов`язати нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 04 березня 2015 року по 22 лютого 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби; визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за весь період проходження військової служби протиправною; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за весь період проходження служби; визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні відпочинку протиправною; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні відпочинку терміном 43 доби виходячи з грошового забезпечення на день звільнення.
В обгрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що при звільненні позивача з військової служби відповідачем не виплачена грошова компенсація за не використану додаткову відпустку, як учаснику бойових дії за період з 2015 року по 2017 рік, та компенсація за невикористані дні відпочинку, що свідчить про протиправність дій відповідача, що не ґрунтуються на вимогах законодавства України, також позивач вважає, що на день виключення зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 протиправно не отримав виплату індексації грошового забезпечення за весь період проходження військової служби.
Відповідач позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. В письмовому відзиву вказав на те, що під час прийняття рішень керується виключно нормами чинного законодавства, та жодним чином не порушував прав та інтересів позивача.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.07.2020 року у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2020 року рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 липня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправної бездіяльності ВЧ НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за весь період проходження військової служби та зобов`язання здійснити виплату індексації грошового забезпечення. В цій частині прийнято нове судове рішення, яким визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період проходження військової служби з 01 грудня 2015 року по 22 лютого 2017 року; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01 грудня 2015 року по 22 лютого 2017 року. В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 липня 2020 року – залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 18.11.2021 рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 липня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 04 березня 2015 року по 22 лютого 2017 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, та зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 04 березня 2015 року по 22 лютого 2017 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби — скасовано Справу в цій частині направити на новий розгляд до Миколаївського окружного адміністративного суду. В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 липня 2020 року в нескасованій постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року частині та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року — залишити без змін.
Згідно витягу з протоколу автоматичного розподілу судова справа № 400/2208/20 передана на розгляд судді Мельнику О.М.
Ухвалою суду від 13.12.2021 прийнято справу №400/2208/20 до провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 19.02.2026 справу передано на розгляд судді Біоносенка В.В.
Ухвалою від 23.02.2026 року справу №400/2208/20 прийнято до провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін.
Від відповідача надійшли додаткові пояснення, у яких він посилається на те, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 по справі №240/23/20 зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористану відпустку як учаснику бойових днів за період з 23.02.2017 по 16.07.2019. Відтак, є рішення суду, що набрало законної сили щодо вимог позивача про виплату компенсації за відпустку як учаснику бойових дій за 2017 рік.
Враховуючи воєнний стан, та з метою безпеки учасників судового процесу, судом не призначалось судове засідання.
Суд розглянув справу в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 04 березня 2015 року по 22 лютого 2017 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 04 березня 2015 року по 22 лютого 2017 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби. 
За відсутності клопотань про розгляд справи у судовому засіданні, суд розглянув справу 13.05.2026 в порядку письмового провадження.
ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних силах України, в період з 20.07.2014 по 18.09.2014 року із 09.12.2014 по 01.03.2015 рр., із 10.08.2017 по 12.12.2017 рік безпосередньо приймав участь у бойових діях по захисту територіальної цілісності України в зв`язку з чим отримав статус учасника бойових дій згідно посвідчення серії НОМЕР_3 від 04.03.2015 року, у зв`язку з чим відповідно до ч. 12 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має право на додаткову відпустку із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік. 
Наказом №56 командира військової частини - польова пошта НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 22.02.2017 року позивача визнано таким, що справи, обов`язки та посаду здав і вибув до нового місця служби у АДРЕСА_4 . 
З 22.02.2017 року позивача виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення, однак не виплачено грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 04.03.2015 року по 22 лютого 2017 рік. 
Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною та зазначає, що невиплата грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік порушує його конституційні права та гарантії на належний соціальний захист.
Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову зазначив, що оскільки позивач з військової частини НОМЕР_1 (на той час - військова частина-польова пошта НОМЕР_4 ) не звільнявся, то і підстав для застосування до спірних правовідносин висновків, зроблених Верховним Судом у зразковій справі №620/4218/18 не має. З огляду на рішення у зразковій справі №620/4218/18, військова частина НОМЕР_1 не є належним відповідачем у справі, оскільки позивач не звільнявся з військової служби з цієї частини, і на час звільнення з військової служби не перебував на грошовому забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 .
Також, відповідач у додаткових поясненнях зазначив, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 по справі №240/23/20 зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористану відпустку як учаснику бойових днів за період з 23.02.2017 по 16.07.2019.
Судом здійснено запит до Єдиного державного реєстру судових рішень по справі №240/23/20 та встановлено, що: рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 року по справі № 240/23/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану додаткову щорічну відпустку як учаснику бойових дій за період з 23.02.2017 по 16.07.2019 року, викладену у листі від 09.09.2019; зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану додаткову щорічну відпустку як учаснику бойових дій за період з 23.02.2017 по 19.07.2019 року.
З наведеного, суд вбачає, що позивач звертався з позовом до військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористану додаткову щорічну відпустку як учаснику бойових дій за період з 04.03.2015 по 19.07.2019 року до Житомирського окружного адміністративного суду.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 року по справі №240/23/20 в частині позовних вимог щодо періоду з 23.02.2017 по 16.07.2019 позов задоволено. В частині періоду з 04.03.2015 по 23.02.2017 відмовлено, оскільки позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 в період з 23.02.2017 по 16.07.2019, а до 23.02.2017 проходив службу у військовій частині НОМЕР_5 . Військова частина НОМЕР_5 не була стороною по справі та позивачем не заявлялись до неї позовні вимоги. 
У цій справі позивач звернувся до суду з вимогами до Військової частини НОМЕР_1 про, зокрема, нарахування та виплати йому грошової компенсації за невикористану додаткову щорічну відпустку як учаснику бойових дій за період з 04.03.2015 по 22.02.2017 року.
Отже, рішення по справі №240/23/20 не впливає на обставини щодо цієї справи, оскільки позовні вимоги заявлені до іншої військової частини НОМЕР_2 та стосуються іншого періоду, та, на думку суду, звернення з цим позовом зумовлено підставами, якими обгрутована відмова в частині позовних вимог у рішенні від 16.03.2020 по справі №240/23/20.
Таким чином, щодо періоду нарахування та виплати позивачу грошової компенсації за невикористану додаткову щорічну відпустку як учаснику бойових дій за період з 04.03.2015 по 22.02.2017 року Житомирський окружним адміністративним судом по суті розглянуто не було, оскільки відмова у задоволенні позову рішенням Житомирського окружного адміністративного суду по справі №240/23/20 в частині позовних вимог щодо періоду з 04.03.2015 по 22.02.2017 була зумовлена відсутністю позовних вимог до Військової частини НОМЕР_5 , яка в подальшому перейменована на Військову частину НОМЕР_1 .
Відповідно до Закону України “Про відпустки” установлено такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.
Статтею 16-2 Закону України “Про відпустки” встановлено, що учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, особам, реабілітованим відповідно до Закону України “Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років”, із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
Згідно п. 12 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", учасникам бойових дій надаються такі пільги, зокрема, використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Разом з тим, ч. 8, 10, 17-19 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (Закон №2011) передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України “Про відпустки”. Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.
Абзацом 3 пункту 14 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки. 
Як вбачається з п.17 статті 10-1 Закону №2011 в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. 
Відповідно до пункту 19 статті 10-1 Закону №2011 надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток (...), припиняється.
Визначення поняття особливого періоду наведене у Законах України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та "Про оборону України" (далі - Закони №3543-XII та №1932-XII відповідно).
Згідно зі ст.1 Закону №1932-XII особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи моменту введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний стан і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що в особливий період з моменту оголошення мобілізації припиняється надання військовослужбовцям інших видів відпусток.
Однак, Законом №2011-XII не передбачене припинення виплати компенсації за невикористані частини додаткової відпустки, право на яку військовослужбовець - учасник бойових дій набув за період проходження ним військової служби. Водночас, у разі невикористання додаткової відпуски протягом календарного року, в якому у особи виникає право на таку відпустку, особа не втрачає саме право на надану їй чинним законодавством України соціальну гарантію, яке може бути реалізоване у один із таких способів:
1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати невизначений термін;
2) грошова компенсація відпустки.
Отже, припинення надання військовослужбовцям додаткових відпусток є тимчасовим обмеженням способу реалізації права на використання додаткової відпустки безпосередньо.
Між тим, обмеження щодо одного з двох способів реалізації такого права не впливає на суть цього права, яке гарантується пунктом 12 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», пунктом 8 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», статтею 16-2 Закону України «Про відпустки».
Відтак, норми Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуте під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації.
Отже, у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, а також за невикористані дні додаткової відпустки. 
Такий висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою у рішенні Верховного Суду від 16.05.2019 у зразковій справі №620/4218/18, яке залишене в силі постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019. Також аналогічні висновки були зроблені у справі № 620/4218/18 Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21.08.2019.
Виплата компенсації повинна була бути здійснена під час остаточного розрахунку зі служби незалежно від того, чи звертався військовослужбовець з відповідною окремою заявою ( рапортом) про виплату чи ні. 
У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи те, що відповідачем не надано суду доказів на підтвердження правомірності бездіяльності, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Позов задовольнити.
Позивач звільнений від сплати судового збору. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 262 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_6 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 НОМЕР_7 ) задовольнити повністю. 
2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 04.03.2015 по 22.02.2017 року.
3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) провести нарахування та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 04.03.2015 по 22.02.2017 рік, виходячи з місячного грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби .
4. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко   

Рішення складено в повному обсязі 13.05.2026