П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/13389/21	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Голуб В.А. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2026 року (суддя Токмілова Л.М., м. Одеса, повний текст рішення складений 23.04.2026) про відмову у видачи дубліката виконавчого листа у справі №420/13389/21,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2022 набрало законної сили рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 у справі 420/13389/21, яким:
- визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо обмеження призначеної ОСОБА_1 пенсії по інвалідності максимальним розміром з 9 липня 2021 року;
- зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 різниці між перерахованою та виплаченою пенсією за минулий час, починаючи з 9 липня 2021 року.

09.06.2022 по адміністративній справі №420/13389/21 видано виконавчий лист.

20.04.2026 Одеське міжрегіональне управління Мін`юсту звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа № 420/13389/21.
На обґрунтування поданої заяви зазначалося, що на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 69573736 з виконання виконавчого листа № 420/13389/21.
22.05.2026 державний виконавець, керуючись пунктом 11 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.
Під час формування пакета документів для відправлення стягувачу було встановлено, що в матеріалах виконавчого провадження № 69573736 відсутній оригінал виконавчого листа № 420/13389/21. Це порушує права стягувача та зумовило звернення до суду з цією заявою.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23.04.2026 у задоволенні заяви представника Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про видачу дубліката виконавчого листа у справі № 420/13389/21 відмовлено.
Судове рішення мотивовано тим, що виконавчий лист № 420/13389/21 був виданий зі строком пред`явлення до виконання до 15.04.2025, а із заявою про видачу дубліката виконавчого листа заявник звернувся 20.04.2026, тобто з пропуском строку звернення з такою заявою. На думку суду, це виключає право позивача на отримання дубліката виконавчого документа.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, Одеське міжрегіональне управління Мін`юсту подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу й ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити та видати дублікат виконавчого листа № 420/13389/21.
На обґрунтування апеляційної скарги скаржник послався на ухвалу Верховного Суду від 13.03.2024 у справі № 1519/2-4707/11, у якій зазначено, що основними критеріями для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документа є: втрата виконавчого документа (загублення, викрадення, знищення, істотне пошкодження, вилучення у виконавця або стягувача, що унеможливлює його виконання, тощо) та звернення до суду із заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Сторони у справі своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалися, що, відповідно до статті 304 КАС України, не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Судом першої інстанції спірне питання було розглянуто в порядку письмового провадження.

Апеляційний суд розглядає справу в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України. Ця норма передбачає, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, якщо її можна вирішити на підставі наявних доказів, зокрема у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд за їхньою участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду колегія суддів дійшла таких висновків.
Так, пункт 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства відносить обов`язковість судового рішення.
Стаття 129-1 Конституції України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Справедливе судове рішення - мета правосуддя. Сенс правосуддя досягається лише тоді, коли рішення суду виконане. У протилежному випадку судове рішення залишається декларативним.
Виконання судових рішень - завершальна стадія судового процесу, яка має своїм призначенням впровадження в життя судового рішення. Тобто під час виконання судового рішення принцип справедливості реалізовується на практиці. На органи державної виконавчої служби покладено обов`язки виконувати судові рішення.
Виконання судового рішення є невід`ємною та заключною частиною судового процесу, яка поєднана з попередніми частинами єдиною та основною метою всього судочинства, яке полягає в захисті прав і охоронюваних законом інтересів осіб.
Розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у судових справах та рішень інших органів (посадових осіб), є виконанням судових рішень як заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав.
Так само й розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у адміністративних справах, є заключним етапом у процесі реалізації захисту порушених прав.
Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.
Ця стаття Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного (господарського) процесу, як виконання судового рішення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) стверджує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина "процесу" в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28 липня 1999 року в справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", рішення від 19 березня 1997 року в справі "Горнсбі проти Греції").
Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Конституцією України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого документа, що видається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Відповідно до підпункту 18.4 підпункту 18 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку; 
Отже єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого документа є його втрата.
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого документа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.
Однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.
Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі №2-836/11 (провадження №14-308цс19), у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні перешкоди для задоволення заяви такого стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа за умови, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката втраченого документа, вважається поданою у межах установленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє в задоволенні цієї заяви.
Як вбачається з матеріалів справи, виконавчий лист по адміністративній справі №№420/13389/21 видано 09.06.2022 зі строком пред`явлення до виконання до 15.4.2025.
У заяві про видачу дублікату виконавчого листа, Одеське міжрегіональне управління Мін`юсту зазначило, що виконавчий лист №№420/13389/21 перебував на примусову виконанні у Відділі ДВС з 29.07.2022 по 10.03.2026.
Згідно до частин першої та другої статті 12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Водночас, пунктом 1 частини четвертої статті 12 Закону №1404-VIII передбачено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Ураховуючи наведені норми права, висновки суду першої інстанції про пропуск строку звернення із заявою про видачу дублікату виконавчого листа є передчасними, оскільки судом не було з`ясовано час перебування виконавчого листа на виконанні. Адже на такій строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається.
Колегія суддів звертає увагу на приписи частини третьої статті 242 КАС України, якими закріплено, що обґрунтоване є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Зазначене у сукупності з вищенаведеними обставинами свідчить про помилковий підхід суду першої інстанції до вирішення спірного питання, відповідно, суд апеляційної інстанції не може визнати законною і обґрунтованою оскаржену ухвалу суду першої інстанції, оскільки не встановлення дійсних обставин справи, доказування та/або ненадання правової оцінки обставинам, що входять до предмета доказування, свідчить про недотримання судом вимог процесуального закону щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи, не вжиття належних та достатніх заходів для встановлення фактичних обставин справи.
Тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню, а справу належить передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відхиляючи вимоги апеляційної скарги про необхідність суду апеляційної інстанції постановити рішення про видачу дублікату виконавчого листа, колегія суддів зазначає, що саме суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції може видати дублікат виконавчого листа. 
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За приписами частини першої та частини другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відтак апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України задовольнити частково.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2026 року про відмову у видачі дубліката виконавчого листа у справі № 420/13389/21 скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя В.А.Голуб

Суддя Ю.В.Осіпов