Справа № 274/6759/25	  	Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко Т. М.	
Категорія 38	  	Доповідач Шалота К. В.	

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2026 року	м. Житомир	

Житомирський апеляційний суд у складі: 
судді-доповідача   Шалоти К.В., 
суддів:     Коломієць О. С., Талько О. Б.,
за участю секретаря 
судового засідання   Прохорчук Д. В., 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи
апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Цимбал Альона Анатоліївна, 
на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 грудня 2025 року, ухвалене у складі судді Вдовиченко Т. М. у м. Бердичеві, 
у справі за позовом Акціонерного товариства "Сенс Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
1. У вересні 2025 року представник Акціонерного товариства "Сенс Банк" (далі – позивач, АТ "Сенс Банк") адвокат Лойфер А.Е. (далі – представник позивача) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі – відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором.
2. Позов мотивовано тим, що 12 липня 2017 року ОСОБА_1 шляхом підписання оферти запропонував АТ "Альфа-Банк" (назву якого змінено на АТ "Сенс Банк") укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (далі – Угода), яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ "Альфа-Банк", укладеного між відповідачем та банком. Банк прийняв пропозицію відповідача та підписав акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, який у подальшому отримав відповідач. 
3. Вказується, що сторонами було укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії на таких умовах: тип кредиту – кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; найменування продукту – «Максимум-готівка», мета кредиту – для особистих потреб; ліміт кредитної лінії – у розмірі 200000,00 грн; процентна ставка – 24 % річних; тип процентної ставки – фіксована; тип картки – MasterCard Debit World; порядок повернення кредиту – щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 7 % від суми заборгованості, мінімум 50 грн. 
4. Зазначається, що сторони узгодили, що всі відносини між ними, що не врегульовані Угодою, регулюються Договором про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ "Альфа-Банк", який визначає всі інші істотні умови надання та користування кредитом, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов Договору, додатково до тих, що вказані в Угоді, і є невід`ємною частиною Угоди, діюча редакція якого розміщена на сайті Банку: www.alfabank.ua.
5. Посилаючись на те, що банк взяті на себе відповідно до Угоди зобов`язання виконав, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти, відповідач активував кредитну карту та активно користувався коштами, однак своїх зобов`язань за Угодою належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, представник позивача просив суд:
стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 107 019,12 грн, з яких: 75 248,02 грн – прострочене тіло кредиту та 31 771,10 грн – відсотки за користування кредитом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та мотиви його ухвалення
6. Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області рішенням від 16 грудня 2025 року позовні вимоги АТ "Сенс банк" про стягнення заборгованості, задовольнив частково. 
Стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ "Сенс банк" заборгованість за кредитним договором №630672658 від 12 липня 2017 року у розмірі 107019,12 грн, з яких 75248,02 грн - тіло кредиту, 31 771,10 грн - відсотки за користування кредитом та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. Відмовив у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу.
7. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведений факт укладання між сторонами договору з метою перекредитування шляхом електронного документообігу надсилання пропозиції, з ідентифікатором доступу, а відповідачем не надано доказів на спростування вимог позивача щодо погашення заборгованості за кредитним договором. 

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги
8. Відповідач з рішенням суду першої інстанції не погодився та через свого преджставника - адвоката Цимбал А.А. подав до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне встановлення судом обставин, які мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права, неправильну оцінку доказів, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
9. Апеляційна скарга мотивована тим, що:
— суд безпідставно залишив без розгляду відзив відповідача на позовну заяву, необґрунтовано не прийняв до розгляду такий відзив у формі додаткових пояснень, що в свою чергу, на думку відповідача, призвело до ухвалення оскаржуваного рішення без врахування позиції відповідача з порушенням приписів процесуального закону;
— позивач не надав примірник договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ "Альфа-Банк", який діяв під час підписання анкети-заяви про акцепт пропозиції банку на укладення договору, посилання позивача на те, що архівна версія договору є публічно доступною не підтверджує ознайомлення відповідача з таким договором та його умовами;
— позивачем не додано до позову ні кредитного договору № 630672658 від 12 липня 2017 року, ні розрахунку заборгованості за таким договором, долучена до справи пропозиція на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії не містять номеру, а в наданій суду анкеті-заявці не зазначено строк кредитування;
— висновок суду про те, що строк кредитування становив саме 12 місяців з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору є безпідставним, судом не встановлено, чи укладалися між сторонами додаткові угоди про продовження строку користування кредитом, при цьому такі угоди не укладалися, жодних доказів на противагу цьому до суду першої інстанції позивачем не подано;
— внаслідок неповного дослідження доказів суд дійшов хибного висновку про погодження сторонами строку кредитування, і, як наслідок, щодо правильності розрахунку заборгованості;
— за неможливості встановлення погодженого між сторонами на час підписання анкети-заяви строку кредитування, не підлягає задоволенню позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 31 771,10 грн;
— нарахування та списання процентів за овердрафт, а також процентна ставка не передбачені жодним документом, наданим позивачем до позовної заяви, а за умови недоведення погодження строку кредитування між сторонами така сума, на думку представника відповідача, має бути врахована в розмір заборгованості відповідача по тілу кредиту;
— судом не враховано, що щомісяця з рахунку відповідача списувалися кошти в рахунок обслуговування основної картки (комісія) на загальну суму 35 711,87 грн, однак анкетою-заявою, офертою, акцептом, паспортом споживчого кредиту не передбачено нарахування такої комісії за «обслуговування картки», при цьому таке «обслуговування» не може вважатися самостійною послугою, оскільки такі дії зі сторони банку слугують інтересам виключно самого банку, а нараховані та списані банком суми комісій мають бути зараховані в погашення кредиту;
— наданий позивачем розрахунок заборгованості не є доказом наявності або відсутності договірних зобов`язань між сторонами, оскільки він є доповненням до позовної заяви із зазначенням обрахунку позивачем позовних вимог майнового характеру та має інформаційний характер, не є первинним документом в розумінні положень чинного законодавства України, що на думку представника відповідача, унеможливлює перевірку правильності розрахунку заборгованості і не підтверджує наявність заборгованості відповідача в цілому.

Відзив на апеляційну скаргу
10. Відзив від АТ "Сенс Банк" на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив. 
11. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (частина 3 статті 360 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК)).

Рух справи у суді апеляційної інстанції
12. Житомирський апеляційний суд ухвалою від 03 лютого 2026 року відкрив апеляційне провадження, витребував із суду першої інстанції матеріали справи № 274/6759/25, встановив учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.
13. 11 березня 2026 року матеріали справи № 274/6759/25 надійшли до апеляційного суду.
14. Житомирський апеляційний суд ухвалою від 17 березня 2026 року призначив справу до апеляційного розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи.

Короткий зміст позиції учасників справи в апеляційному суді
15. Представник відповідача - адвокат Цимбал А.А. надіслала через електронний кабінет до апеляційного суду заяву, в якій просила розгляд апеляційної скарги провести за відсутності апелянта та його представника, апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі. 
16. Представник АТ "Сенс Банк" - Лойфер А.Е. надіслав до апеляційного суду через свій електронний кабінет додаткові пояснення, в яких просив судове засідання з розгляду апеляційної скарги провести без участі представника позивача, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Фактичні обставини справи, встановлені судами
17. 12 липня 2017 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції ПАТ "Альфа Банк" на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Альфа-Банк» (далі - анкета-заява), за умовами якої ця анкета-заява є акцептуванням публічної пропозиції, в розумінні ст. 642 ЦК, його згодою на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» та отримання банківських послуг на умовах визначених публічною пропозицією за продуктами банку.
18. Відповідно до оферти на укладання Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 12 липня 2017 року (далі - оферта) вбачається, що ОСОБА_1 запропонував ПАТ «Альфа-Банк» укласти Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, а згідно із акцептом пропозиції на укладання Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 12 липня 2017 року (далі - акцепт) вбачається, що ПАТ «Альфа-Банк» прийняв пропозицію ОСОБА_1 , що міститься у відповідній оферті на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, що укладається згідно з умовами Договору про комплексне банківське обслуговування, що укладений між клієнтом та банком.
19. Зі змісту вказаних вище анкети-заяви, оферти та акцепту вбачається, що сторони дійшли згоди про укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії із наступними основними умовами: 
19.1. встановлення відновлювальної кредитної лінії; 
19.2. максимальний ліміт кредитної лінії 200 000 грн; 
19.3. процентна ставка 24 % річних за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою; 
19.4. порядок повернення кредиту щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн, 
19.5. строк дії картки MasterCard Debit World – 3 роки з моменту її випуску.
20. Підписанням оферти клієнт надав згоду банку на передачу до кредитного реєстру Національного банку України інформації у випадках, обсязі, строки та у порядку, передбачених чинним законодавством України, а також беззаперечно підтвердив, що попередньо ознайомлений, у тому числі, у письмовій формі: зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; з інформацією, надання якої передбачене нормами Закону України «Про споживче кредитування» та нормативними актами НБУ.
21. Відповідно до паспорту споживчого кредиту вбачається, що сторонами узгоджено максимальну суму кредиту 200 000 гривень, реальну річну процентну ставку 24% річних.
22. У виписці АТ "Сенс Банк" по рахунку НОМЕР_1 за період з 12 липня 2017 року по 02 липня 2025 року зазначається інформація про рух коштів по рахунку, зокрема, дата операції, опис внутрішньобанківської операції, валюта та сума операції.
23. Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитом за період з 12 липня 2017 року по 02 липня 2025 року слідує, що заборгованість за кредитним договором № 63067265 станом на 02 липня 2025 року становить 107 019,12 грн, з яких 75 248,02 грн - тіло кредиту, 31 771,10 грн - відсотки за користування кредитом.
24. 10 липня 2025 року АТ "Сенс Банк" надіслало рекомендованим листом з описом вкладення адресату на ім`я ОСОБА_1 письмову вимогу, в якій повідомлялося про наявність заборгованості за кредитним договором №630672658 станом на 6 липня 2025 року у загальному розмірі 107169,63 грн та вказувалося на необхідність дострокового погашення заборгованості протягом 30 календарних днів з дня отримання від банку інформації.
25. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ "Альфа-Банк" затверджено рішення про зміну найменування АТ "Альфа-Банк" на АТ "Сенс Банк". Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року.

Межі апеляційного перегляду
26. Згідно з частиною 1 статті 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
27. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (частина 2 статті 263 ЦПК).
28. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частина 5 статті 263 ЦПК). 
29. Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина 1 статті 367 ЦПК).
30. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з огляду на наступне. 

Правове регулювання та мотиви, з яких виходить апеляційний суд
31. Статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
32. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина 1 статті 1055 ЦК).
33. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК).
34. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК).
35. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК).
36. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК).
37. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення – невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
38. У справі, яка переглядається, встановлено, що 12 липня 2017 року між ПАТ "Альфа-Банк""Альфа-Банк" та ОСОБА_1 було укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, шляхом акцептування оферти, за умовами якої відповідачу було відкрито картковий рахунок у гривні, випущено міжнародну платіжну карту строком дії 3 роки та встановлено ліміт відновлювальної кредитної лінії в сумі 200 000 грн зі сплатою процентів у розмірі 24 % річних за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою.
39. На підтвердження укладення між сторонами Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, крім копії анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ "Альфа-Банк", позивач також надав оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 12 липня 2017 року, підписану ОСОБА_1 , акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 12 липня 2017 року, підписаний представником банку, паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем.
40. Згідно з наданим ПАТ "Альфа-Банк" розрахунком станом на 02 липня 2025 року в ОСОБА_1 утворилася заборгованість перед банком у розмірі 107 019,12 грн, з яких: 75248,02 грн – заборгованість за тілом кредитом, 31 771,10 грн – заборгованість за процентами.
41. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведений факт укладання між сторонами договору з метою перекредитування шляхом електронного документообігу надсилання пропозиції, з ідентифікатором доступу, а відповідачем не надано доказів на спростування вимог позивача щодо погашення заборгованості за кредитним договором.
42. З такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна з огляду на таке.
43. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
44. Згідно із частиною 1 статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
45. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
46. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК).
47. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК).
48. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК).
49. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК).
50. Звертаючись до суду з цим позовом, ПАТ "Сенс Банк" просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 107 019,12 грн, з яких: 75248,02 грн – заборгованість за тілом кредитом, 31 771,10 грн – заборгованість за процентами.
51. Матеріалами справи підтверджується факт відкриття відновлювальної кредитної лінії та користування відповідачем кредитними коштами, що відображено у виписці за рахунком. Водночас, сам по собі факт виникнення між сторонами кредитних правовідносин не є достатньою підставою для задоволення позову, оскільки позивач зобов`язаний довести належними, допустимими та достатніми доказами саме той розмір заборгованості, який заявлено до стягнення.
52. За усталеною практикою Верховного Суду виписки з особових рахунків клієнтів банку є підтвердженням виконаних за день операцій і можуть бути належними доказами руху коштів за кредитним договором (постанови від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц).
53. Отже, апеляційний суд бере до уваги надану банком виписку за рахунком як доказ фактичного руху коштів, однак оцінює її у взаємозв`язку з умовами договору, розрахунком заборгованості та доводами відповідача щодо періоду нарахування процентів, підстав виникнення овердрафту, нарахування комісій та правильності визначення кінцевого розміру заборгованості.
54. При цьому, розрахунок заборгованості, складений банком, є похідним документом, який має узгоджуватися з випискою за рахунком та умовами договору, однак сам по собі розрахунок не замінює перевірку фактичного руху коштів, правової підстави нарахувань, порядку розподілу платежів і правильності визначення кінцевого розміру боргу позичальника перед банком. 
55. У справі, що переглядається встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості банку, заборгованість ОСОБА_1 за період з 12 липня 2017 року по 02 липня 2025 року по тілу кредиту становить 75 248,02 грн, а по відсоткам за кредитним договором - 31 771,10 грн.
56. Згідно із умовами анкети-заяви банк відкрив відповідачу картковий рахунок у гривні, з випуском міжнародної платіжної карти MasterCard Debit World, строком дії 3 роки з моменту її випуску, та встановлено ліміт відновлювальної кредитної лінії в сумі 200 000 грн, зі сплатою процентів у розмірі 24 % річних за користування коштами відновлювальної кредитної лінії. 
57. Відповідно до наданої банком виписки по рахунку, яка є належним доказом фактичного руху коштів вбачається, що за період з 12 липня 2017 року по 02 липня 2025 року відповідач ОСОБА_1 дійсно отримав від банку кредитні кошти в загальному розмірі 75 248,02 грн. 
58. Умови пролонгації строку кредитування ні анкета-заявка, ні оферта та акцепт не містять. Належних і допустимих доказів перевипуску картки або погодження сторонами нового строку користування кредитними коштами позивач суду не надав та останні в матеріалах справи відсутні.
59. Щодо посилання в анкеті-заяві на Договір про комплексне банківське обслуговування, слід зазначити, що ані копії вказаного договору, ані доказів ознайомлення та підписання відповідача такого договору позивачем ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надано.
60. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 викладено висновок за змістом якого умови та правила надання банківських послуг, розміщені на сайті банку, які не підписані позичальником і могли змінюватися банком, не можуть безумовно вважатися складовою частиною кредитного договору, укладеного між сторонами.
61. З огляду на викладене та з урахуванням того, що позивачем не доведено, які саме умови Договору про комплексне банківське обслуговування, що розміщена на офіційному сайті позивача (www.alfatbank.com.ua), укладено між сторонами, апеляційний суд виходить з того, що ці документи не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами.
62. Із копії розрахунку заборгованості вбачається, що відсотки за користування відповідачем кредитними коштами нараховувалися банком до 02 липня 2025 року, тобто поза межами строку кредитування, оскільки згідно із умовами підписаної відповідачем анкети-заявки строк дії платіжної карти до відкритого банком рахунку встановлено 3 роки, тобто до 12 липня 2020 року. 

63. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
64. Згідно з частиною 1 статті 631 ЦК строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
65. Також з розрахунку заборгованості слідує, що станом на 12 липня 2020 року борг відповідача по тілу кредиту становив 0,00 грн, а по відсоткам за користування кредитом 1,33 грн.
66. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 дійшла висновків, що припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК.
67. Відтак, позивачем не доведено наявність правових підстав для нарахування відповідачу відсотків за користування кредитом в період з 13 липня 2020 року по 02 липня 2025 року та не доведено правомірність зарахування сплачених відповідачем коштів за вказаний період у розмірі 20 172,76 грн в рахунок погашення заборгованості за процентами за користування кредитом.
68. Водночас, з розрахунку заборгованості слідує, що у період з 12 липня 2017 року по 02 липня 2025 року банком нараховувалася відповідачу комісія РКО та проценти за овердрафт (несанкціонована заборгованість), нарахування яких умовами анкети-заяви, оферти та акцепту не передбачені, а докази підписання відповідачем умов Договору про комплексне банківське обслуговування, як зазначалося апеляційним судом вище, в матеріалах справи відсутні.
69. Відтак, позивачем не доведено наявність правових підстав для нарахування відповідачу процентів за овердрафт та комісії РКО в період з 12 липня 2017 року по 02 липня 2025 року та зарахування сплачених відповідачем коштів на погашення заборгованості за кредитом в рахунок сплати за офердрафт у сумі 44 238,03 грн та комісії РКО в сумі 35 709,41 грн. за вказаний період.
70. Колегія суддів апеляційного суду відхиляє доводи апеляційної скарги про недоведення позивачем укладення кредитного договору № 630672658 від 12 липня 2017 року, оскільки саме по собі присвоєння банком певного облікованого номеру договору (угоді) не впливає на факт укладення сторонами Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 12 липня 2017 року, що стверджується наявними в матеріалах справи копіями анкетою-заяви, оферти та акцепту, паспорту споживчого кредиту, що підписані сторонами. 
71. Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову АТ «Сенс Банк» та стягнення з відповідача заборгованості за Угодою про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 12 липня 2017року, оскільки сума дійсної заборгованості відповідача за тілом кредиту за період з 12 липня 2017 року по 02 липня 2025 рокуу сумі 75 248,02 грн та заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 12 липня 2017 року по 12 липня 2020 року (в межах строку кредитування) у сумі 1,33 грн є меншою, ніж сума сплачених відповідачем коштів на погашення заборгованості, яка за відсутності достатніх правових підстав була зарахована банком в рахунок сплати нарахованих процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування (після 13 липня 2020 року) у сумі 20 172,76 грн, процентів за овердрафт у сумі 44 238,03 грн та комісії РКО в сумі 35 709,41 грн. 
72. Щодо доводів апеляційної скарги про безпідставне залишення без розгляду відзиву відповідача на позовну заяву, що призвело до ухвалення оскаржуваного рішення без врахування позиції відповідача з порушенням приписів процесуального закону, слід зазначити наступне.
73. З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у справі, в якій суд встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов, останній не отримував, оскільки поштове відправлення, яким така ухвала суду надсилась на адресу місця проживання відповідача, було повернуто на адресу суду без вручення адресату.
74. Також з матеріалів справи слідує, що 13 листопада 2025 року представник відповідача - адвокат Цимбал А.А. надіслала до суду першої інстанції через свій електронний кабінет заяву, в якій просила надати повний доступ до електронної справи в підсистемі "Електронний суд".
75. Надалі 02 грудня 2025 року представник відповідача - адвокат Цимбал А.А. надіслала до суду першої інстанції через свій електронний кабінет відзив на позов, в якому просила поновити строк на подання відзиву, посилаючись на те, що ухвала про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою з додатками були отримані відповідачем лише 17 листопада 2025 року шляхом отримання доступу до матеріалів електронної справи представником відповідача, а також просила у випадку непоновлення строку на подання відзиву прийняти поданий відзив до розгляду у формі додаткових пояснень та врахувати при розгляді справи по суті.
76. Відмовляючи у задоволенні вказаних клопотань представника відповідача та залишаючи відзив представника відповідача та долучені до нього докази без розгляду, ухвалою від 11 грудня 2025 року, суд першої інстанції виходив з того, що статтею 127 ЦПК передбачено можливість продовження судом, а не поновлення встановленого судом процесуального строку, вказував на неподання стороною відповідача доказів в обгрунтування клопотання про причини поважності пропущення встановленого судом строку на подання відзиву, а також вважав, що процесуальний закон не передбачає такої заяви по суті справи як пояснення відповідача.
77. З такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна з огляду на таке.
78. Відповідно до частини 1, 2 статті 127 ЦПК суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
79. Згідно із частинами 7 та 8 статті 178 ЦПК відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
80. Отже, хоча строк на подання відзиву встановлюється судом, однак його мінімальні межі встановлені законом, при цьому процесуальний закон вказує на можливість розгляду справи за наявними доказами лише у разі неподання відзиву відповідачем без поважних причин. 
81. Системний аналіз вказаних норм процесуального права дає можливість дійти висновку про можливість поновлення пропущеного відповідачем процесуального строку на подання відзиву у разі його пропуску з поважних причин. Інше тлумачення вказаних норм права допускало б безпідставне позбавлення судом права відповідача на змагальність як однієї з основних засад цивільного судочинства, що є несумісним із завданням цивільного судочинства.
82. Відмовляючи у задоволенні клопотання представника відповідача про поновлення процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву, суд першої інстанції не врахував зазначені у відзиві обставини, що унеможливили подання відповідачем такого відзиву раніше, які зумовлені фактичним неотриманням відповідачем копії ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у справі та матеріалів позовної заяви, електронний доступ до яких було отримано лише 17 листопада 2025 року, чим порушив право відповідача на змагальність сторін.
83. У поданому відзиві представник відповідача також просила місцевий суд поновити відповідачу строк на подання клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та розглянути справу у вказаному порядку.
84. Залишаючи без розгляду зазначене клопотання представника відповідача, ухвалою від 11 грудня 2025 року, суд першої інстанції виходив з того, що таке клопотання представника відповідача не відповідає вимогам статті 183 ЦПК та міститься у відзиві на позовну заяву.
85. З такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна з огляду на таке.
86. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право заявляти клопотання (частина 1 статті 43 ЦПК). Це право випливає з принципу змагальності та диспозитивності. 
87. Так, учасники справи мають право викладати клопотання та заяви з процесуальних питань безпосередньо у заявах по суті справи (позовній заяві, відзиві, відповіді на відзив, запереченнях). Заявлення будь-яких клопотань у поданих суду заявах по суті справи, а не в окремому процесуальному документі, не суперечить нормам процесуального закону та може вважатися доцільним з метою забезпечення змагальності та оперативного розгляду справи.
88. Крім того, залишаючи без розгляду клопотання представника відповідача про поновлення строку на подання клопотання про проведення розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, зазначене у відзиві, суд першої інстанції в ухвалі від 11 грудня 2025 року не зазначив, якому саме положенню статті 183 ЦПК таке клопотання не відповідає.
89. За таких обставин апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про помилковість ухвал місцевого суду про залишення без розгляду відзиву відповідача на позов та клопотання про поновлення строку на подання клопотання про проведення розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, постановлених з порушенням норм процесуального права, що призвело до ухвалення оскаржуваного рішення без врахування позиції відповідача.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
90. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
91. Згідно з частиною 1 статті 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
92. Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції належним чином нез`ясував обставин, що мають значення для справи; не дослідив наявні у справі докази і не надав їм належну оцінку згідно зі статтями 77–81, 89 ЦПК, помилково вважав встановленими обставин, що мають значення для справи, які не доведені належними та допустимими доказами, дійшов безпідставних висновків, що не відповідають фактичним обставинам справи; допустив порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного й необґрунтованого рішення, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову банку.

Щодо розподілу судових витрат
93. Згідно із підпунктом "в" пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
94. За правилами частини 13 статті 141 ЦПК якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
95. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
96. Згідно із частиною 1 статті 134 ЦПК разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
97. Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
98. Згідно із пунктами 1, 2 частини 2 статті 137 ЦПК за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
99. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК).
100. За звернення до апеляційного суду із апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції відповідач сплатив судовий збір у розмірі 3633,60 гривень, що стверджується копією квитанції про сплату судового збору № 110810003 від 8 січня 2026 року.
101. На підтвердження надання Муравському О.А. правничої допомоги в суді першої та апеляційної інстанції, представником відповідача - адвокатом Цимбал А.А. надано: 
1) копію угоди про надання правничої допомоги №184-сз/ц-25 від 13 листопада 2025 року, укладена між адвокатом Цимбал А.А. та ОСОБА_1 ;
2) копію свідоцтва про право на заняття Цимбал А.А. адвокатською діяльністю №4531/10 від 26 травня 2011 року, виданого на підставі рішення Київської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 18 травня 2011 року № 220;
Відповідно до пункту 4 вказаної угоди, за надання допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірах та у строках, які визначаються актами приймання-передачі робіт (послуг);
3) копію рахунку-фактури № СФ-184-сз/ц-25 від 13 січня 2026 року, виписаного Цимбал А.А. на ім`я одержувача ОСОБА_1 з наступним описом послуг: (1) надання консультації - 1 год, вартість 3 000 грн; (2) складання та направлення заяви про вступ у справу представника - 1 год, вартість 1 000 грн; (3) ознайомлення з позовною заявою та аналізом документів - 2 год, вартість 2 000 грн; (4) складання та направлення відзиву - 4 год, вартість 8 000 грн; (5) складення та направлення апеляційної скарги - 6 год., вартість 10 000 грн.
4) копію акту виконаних робіт № 1 від 14 січня 2026 року до угоди про надання правничої допомоги №184-сз/ц-25, підписаний між адвокатом Цимбал А.А. (виконавцем) та ОСОБА_1 (клієнт), відповідно до якого виконавець з 13 листопада 2025 року по 14 січня 2026 року надав клієнту правову допомогу відповідно до угоди про надання правничої допомоги №184-сз/ц-25, а клієнт прийняв наступні послуги: (1) надання консультації - 1 год, 3 000 грн; (2) складання та направлення заяви про вступ у справу представника - 1 год, 1 000 грн; (3) ознайомлення з позовною заявою та аналізом документів - 2 год, 2 000 грн; (4) складання та направлення відзиву - 4 год, 8 000 грн; (5) складення та направлення апеляційної скарги - 6 год., 10 000 грн. 
Вартість послуг за вказаний період становить 24 000 грн;
5) копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 118 від 14 січня 2026 року, виписаного адвокатом Цимбал А.А. про прийняття від ОСОБА_1 коштів у сумі 24 000 грн на підставі угоди № 184-сз/ц-25 від 13 листопада 2025 року.
102. Повноваження адвоката, як представника, підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон про адвокатуру) (частина 4 статті 62 ЦПК).
103. Пункт 9 частини 1 статті 1 Закону про адвокатуру установлює, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
104. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
105. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону про адвокатуру). 
106. Відтак, відповідачем доведено належними доказами понесені витрати за надання професійної правничої допомоги у суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 24 000,00 грн.
107. Представник позивача у надісланих до апеляційного суду додаткових поясненнях від 5 травня 2026 року вказував, що заявлені відповідачем витрати на правничу допомогу у сумі 24 000 грн є явно завищеними та дана сума витрат при пропорційному задоволенні позову підлягає зменшенню до 1 000 грн, оскільки така сума відповідатиме критерію розумності і співмірності.
108. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137 ЦПК).
109. Відповідно до частини 5 статті 137 ЦПК у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
110. Виходячи з малозначності справи, її незначної складності, яка розглядалася в суду першої інстанції у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, характеру, складності та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) зі складання відзиву на позовну заяву та апеляційної скарги, часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); ціни позову та значенням справи для сторони, з урахуванням клопотання представника позивача про зменшення розміру заявлених судових витрат, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських послуг, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для зменшення розміру понесених відповідачем витрат на правничу допомогу до 2 500,00 грн в суді першої інстанції та до 3 500,00 грн в суді апеляційної інстанції.
111. За правилами частини 1 та 2 статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
112. Оскільки апеляційна скарга відповідача задоволена, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалене нове рішення про відмову у задоволенні позову, то відповідно до пункту 1 частини 2, частини 13 статті 141 ЦПК із АТ "Сенс Банк" на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3633,60 грн та витрати на професійну правничу допомогу, надану в суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 6000 грн.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК, Житомирський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Цимбал Альона Анатоліївна, задовольнити. 

2. Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 грудня 2025 року скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

3. Стягнути з Акціонерного товариства "Сенс Банк" на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 3633 (три тисячі шістсот тридцять три) гривні 60 копійок та витрати на правничу допомогу у суді першої та апеляційної інстанції у сумі 6 000 (шість тисяч) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК.

Повний текст постанови складено 11 травня 2026 року.

Суддя-доповідач:	  	К. В.  Шалота    	
Судді:	  	О. С. Коломієць 	
  	  	    О. Б. Талько