МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ 

Справа № 210/4487/25 
Провадження № 2/210/152/26 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
19 травня 2026 року          
Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі:
головуючого судді Скотар Р.Є.,
за участі секретаря судового засідання Колос Д.В.,
представника позивача Трофименко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження (з повідомленням сторін) цивільну справу за позовом адвоката Трофименко Марини Володимирівни яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:
Короткий виклад позовних вимог
Адвокат Трофименко М.В. звернулась до суду в інтересах позивача ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного майна подружжя.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду розірвано 09.11.2023 року.
29.05.2019 року подружжям було придбано квартиру загальною площею 57,1 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1 . Право власності на квартиру зареєстровано за відповідачем. 
Після розірвання шлюбних відносин позивач ОСОБА_1 продовжив разом з сином та донькою проживати за адресою: АДРЕСА_1 .
Враховуючи викладене, представник просить суд визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , квартиру АДРЕСА_2 .
В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 .
Рух по справі
Ухвалою суду від 14 липня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.53).
Ухвалою суду від 20.01.2026 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Трофименко Марини Володимирівни про прийняття уточненої позовної заяви, прийнято уточнену позовну заяву по справі та відкладено розгляд цивільної справи на іншу дату.
Аргументи учасників
В судове засідання представник позивача Трофименко М.В. не з`явилась, поза межами судового засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила задовільнити.
В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 присутня не була, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Клопотань не надходило.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку загального позовного провадження, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за місцем реєстрації, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи.
Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження
Судом встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 29.05.2019 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідченого Риковою Т.В., державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 , чоловік якої – ОСОБА_1 надав заяву (згоду) на набуття квартири, яка в подальшому буде спільною сумісною власністю, є власником квартири загальною площею 57,1 кв.м., розташованої за адресою АДРЕСА_1 (а.с.10-11).
Вказані відомості, зокрема, підтверджуються Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №168497546 від 29.05.2019 року (а.с.12).
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_4 , про що складено відповідний актовий запис №75. Батьки: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.13).
Згідно Витягу з реєстру територіальної громади №2024/009682212 від 13.08.2024, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 20.09.2003 року (а.с.14).
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась ОСОБА_5 , про що складено відповідний актовий запис №206. Батьки: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.15).
Згідно Витягу з реєстру територіальної громади №2024/009682864 від 13.08.2024, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 20.09.2023 року (а.с.16).
Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.11.2023 року, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 05 січня 2018 року Металургійним районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 04 розірвано (а.с.9).
Відповідно до Довідки від 05.07.2024, виданої головою районної у місті ради виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради Геннадієм Шаповаловим, у ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 станом на 05.07.2024 року дійсно знаходяться на утриманні діти: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , які мають задеклароване місце проживання та фактично мешкають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19).
Зі Звіту про оцінку майна, виконаного ФОП ОСОБА_6 вбачається, що згідно висновку про вартість об`єкта оцінки, складеного 03.06.2025 року, ринкова вартість трьохкімнатної квартири загальною площею 57,1 кв.м., житловою площею 43,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , визначена станом на дату оцінки, з урахуванням округлення становить 771590,00 гривень (а.с.20-44).
Рішенням Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 27.05.2025 року по справі №210/459/25, вирішено:
Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт самостійного виховання та утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 101 зворот - 103). 
Мотиви, застосовані норми права та оцінка суду 
Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Суд зазначає, що цивільний процес здійснюється на засадах змагальності сторін (пункт 4 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 95 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Відповідно до положень статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
За змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.
Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Водночас, частина 1 статті 57 Сімейного кодексу України передбачає, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.
Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).
Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (частина перша статті 68 СК України).
Згідно ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина та чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна має бути нотаріально посвідчений.
Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.
Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
З наведених обставин справи вбачається, що сторони перебували у шлюбі з 05.01.2018 року по 09.11.2023 року.
Судом встановлено, що 29.05.2020 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири, який посвідчений державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Риковою Т.В.
Тобто квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на ОСОБА_2 , була придбана у період зареєстрованого шлюбу.
В матеріалах справи відсутні домовленості про поділ майна або шлюбного договору, доказів того, що позивач чи відповідач не дбали про матеріальне забезпечення сім`ї, приховували, знищували чи пошкодили спільне майно, витрачали його на шкоду інтересам сім`ї.
Відповідач не подала суду заперечення та докази на доведення, того що спірна квартира придбана за її особисті кошти, обґрунтування джерела походження грошових коштів.
За таких обставин суд приходить до висновку, що зазначена квартира була придбана сторонами в період зареєстрованого шлюбу і є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Підстав для відступлення від рівності часток у спільному майні подружжя судом не встановлено.
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного майна подружжя підлягають задоволенню в повному обсязі.
Судові витрати
Статтею 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 3857, 95 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 60, 61, 63, 69, 70 СК України, статтями 12, 13, 76-81, 89, 95, 133, 141,178, 223, 229, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 280-282, 284, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги адвоката Трофименко Марини Володимирівни яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного майна подружжя – задовольнити.
Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , квартиру АДРЕСА_2 .
В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2  на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 3857, 95  гривень (три тисячі вісімсот п`ятдесят сім гривень дев`яносто п`ять копійок).
Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.
Повний текст рішення складено 25 травня 2026 року.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:
- позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 );
- відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 ). 

Суддя: Р. Є. Скотар