ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2026 року м. Житомир справа № 240/2483/26
категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державного виконавця Богунського районного відділу державної виконавчої служби у м.Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Козак Тетяни Петрівни про визнання протиправними дій та скасування постанови,
встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовом, у якому просить:
визнати дії Богунського районного відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) неправомірними;
скасувати постанову державного виконавця Богунського районного відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Козак Т.П. від 29.07.2024 про стягнення виконавчого збору 16000 грн.;
скасувати постанову державного виконавця Богунського районного відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Козак Т.П від 05.08.2024 про стягнення штрафу 1700 грн.;
скасувати постанову державного виконавця Богунського районного відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Козак Т.П від 12.08.2024 про стягнення штрафу 3400 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що оспорювані постанови винесено державним виконавцем без урахування істотних обставин, які б стверджували про не виконання рішення суду, чи створення перешкод у його виконанні, а тому просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 29.01.2026 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 06.02.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначене на 03.03.2026.
Від державного виконавця Богунського районного відділу державної виконавчої служби у м.Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відзив на позовну заяву не надходив, тому, відповідно до ч.5 ст. 162 КАС України суд вирішує справу на підставі наявних у ній матеріалів. 
В судове засідання 03.03.2026 з`явилася позивач. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, жодних заяв, клопотань до суду не подав.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримала та просила позов задовольнити. Пояснила, що вона є одинокою матір`ю, батьківство щодо дитини встановлювала через суд, також за рішенням суду з батька дитини на її користь стягуються аліменти на утримання сина. 
Зазначила, що вважає постанови держвиконавця від 29.07.2024 про стягнення виконавчого збору 16000 грн.; від 05.08.2024 про стягнення штрафу 1700 грн.; від 12.08.2024 про стягнення штрафу 3400 грн неправомірними і такими, що не відповідають обставинам справи, оскільки вона не ухилялася від виконання рішення суду та ніколи не чинила перешкод біологічному батьку свого сина ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною, проте він сам жодного разу не прийшов до дитини. Онука провідують лише батьки ОСОБА_3 . Таким чином, у державного виконавця взагалі були відсутні підстави для винесення оскаржуваних постанов, оскільки рішення суду фактично нею виконувалося.
Суд, заслухавши пояснення позивача, враховуючи її позицію щодо подальшого розгляду справи у письмовому провадженні, вважає за можливе перейти у письмове провадження. 
Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у письмовому провадженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив таке.
Як вбачається з матеріалів справи, виконавче провадження №75642787 відкрито на підставі виконавчого листа №295/5323/22, виданого 11.07.2024 Богунським районним судом м.Житомира про:
" Визначити ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
До досягнення сином (онуком) семирічного віку:
- кожну суботу тижня з 10:00 год. До 12:30 год. За місцем проживання дитини у присутності матері дитини; якщо робочий день матері припадає на суботу, побачення з дитиною переноситься на неділю з 10:00 год до 12:30год.
Після досягнення дитиною ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , семирічного віку визначити ОСОБА_4 наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні із сином;
Кожну середу тижня з 18:00 год до 20:00 год. без присутності матері дитини, але з урахуванням бажання дитини, її психологічного і фізичного стану та обставин, які можуть виникнути, у тому числі за місцем проживання батька; кожну першу та третю суботу місяця, а також другу та четверту неділю місяця із 12:00 год до 17:00 год. Без присутності матері дитини, але з урахуванням бажання дитини, її психологічного і фізичного стану та обставин, які можуть виникнути у тому числі за місцем проживання батька".
29.07.2024 державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про стягнення виконавчого збору 16000 грн.;
Постановою державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 05.08.2024 у зв`язку з невиконанням без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, накладено на боржника штраф 1700 грн..
Постановою державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 12.08.2024 у зв`язку з повторним невиконанням без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, накладено на боржника штраф в розмірі 3400грн.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Питання примусового виконання судових рішень регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).
У відповідності до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України №1404-VIII одними з основних принципів виконавчого провадження є справедливість, неупередженість та об`єктивність.
За змістом статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
За правилами статті 26 Закону № 1404-VIIІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (частина 6 статті 26 Закону № 1404-VIII).
При цьому, статтею 10 Закону № 1404-VIII визначено перелік заходів примусового виконання рішень, серед яких, зокрема, звернення стягнення на кошти, майно боржника, вилучення у боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні, а також інші заходи, передбачені рішенням та цим Законом. Важливо підкреслити, що заходи примусового виконання вживаються виконавцем лише після відкриття виконавчого провадження та за умови невиконання рішення боржником.
Відповідно до частини 1 статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Для рішень немайнового характеру частина 4 цієї ж статті встановлює, що виконавчий збір стягується в розмірі 2 мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі 4 мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Системний аналіз положень статті 27 Закону № 1404-VIII свідчить, що виконавчий збір за своєю суттю є санкцією за невиконання рішення суду в добровільному порядку, а також платою за діяльність державного виконавця щодо вчинення заходів примусового характеру.
Частиною 9 статті 27 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, за умови, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 11.03.2020 у справі № 2540/3203/18, обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є фактичне виконання виконавчого документа та вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.
Таким чином, якщо рішення суду було виконано боржником самостійно до моменту вчинення виконавцем дій, спрямованих на його примусову реалізацію, або якщо виконання відбулося без безпосередньої участі виконавця шляхом застосування ним заходів примусу, підстави для стягнення виконавчого збору відсутні. Виконавчий збір не є безумовною платою за факт відкриття провадження, а є наслідком ефективного примусу з боку держави.
Крім того, Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України № 512/5, деталізує процедуру винесення постанов. Пункт 8 Розділу III Інструкції вказує, що виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.
Однак на переконання суду, таке повноваження не є абсолютним і повинно реалізовуватися з урахуванням фактичного стану виконання рішення на момент звернення стягувача. Якщо боржник доведе, що обов`язок, покладений на нього судом, уже виконаний, то відкриття виконавчого провадження втрачає свій правовий сенс як механізм примусу.
Суд звертає увагу, що зазначені норми спеціального законодавства регулюють порядок саме примусового виконання рішень та не регулюють ситуацій, у разі добровільного його виконання боржником.
Отже, основним питанням даного спору є те, чи правомірно покладати на особу будь-які витрати, які пов`язані з виконавчим провадженням, якщо особа у встановлений для добровільної виконання строк виконала своє зобов`язання, а вказане провадження було відкрито, оскільки суб`єкти владних повноважень не могли скоординувати свої дії, в силу різних причин, перевіривши факти виконання рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, виконавче провадження №75642787, в межах якого винесено спірні постанови, відкрито на підставі виконавчого листа №295/5323/22, виданого 11.07.2024 Богунським районним судом м.Житомира про:
" Визначити ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
До досягнення сином (онуком) семирічного віку:
- кожну суботу тижня з 10:00 год. До 12:30 год. За місцем проживання дитини у присутності матері дитини; якщо робочий день матері припадає на суботу, побачення з дитиною переноситься на неділю з 10:00 год до 12:30год.
Після досягнення дитиною ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , семирічного віку визначити ОСОБА_4 наступннй спосіб участі у вихованні та спілкуванні із сином;
Кожну середу тижня з 18:00 год до 20:00 год. без присутності матері дитини, але з урахуванням бажання дитини, її психологічного і фізичного стану та обставин, які можуть виникнути, у тому числі за місцем проживання батька; кожну першу та третю суботу місяця, а також другу та четверту неділю місяця із 12:00 год до 17:00 год. Без присутності матері дитини, але з урахуванням бажання дитини, її психологічного і фізичного стану та обставин, які можуть виникнути у тому числі за місцем проживання батька".
Як встановлено в судовому засіданні з пояснень позивача та свідків, позивач не чинила перешкод у спілкуванні дитини з її батьком. До того ж, дід і баба відвідують онука. 
Зокрема з пояснень свідка ОСОБА_8 - батька позивачки, встановлено, що його донька жодних перешкод для спілкування батька ( ОСОБА_4 ) з дитиною не чинить. ОСОБА_4 від самого початку не визнавав дитину, батьківство встановлювали за допомогою експертизи. Наразі він дитиною також не цікавиться і за місцем проживання жодного разу сина не відвідував. 
Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які є сусідами позивачки, також підтвердили, що жодного разу не бачили, щоб ОСОБА_4 приходив за місцем проживання сина, сварок чи конфліктів між ним і позивачкою з приводу дитини також не чули. Наскільки їм відомо, позивач перешкод спілкуванню сина з батьком не чинить, а ОСОБА_4 сам не провідує сина. Також ОСОБА_10 вказала, що її діти граються з сином позивачки, проте вона ніколи не чула, щоб він щось розповідав про свого батька.
Слід зазначити, що процедура перевірки та примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною встановлено статтею 64-1 Закону № 1404-VIII.
Частиною 1 вказаного Закону передбачено, що виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.
Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем (частина 2 статті 64-1 Закону № 1404-VIII).
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом (частина 3 і 4 статті 64-1 Закону № 1404-VIII).
Разом з тим, відповідачем під час розгляду справи не доведено та не надано будь яких доказів, які б свідчили про вчинення ним дій, передбачених статтею 64-1 Закону № 1404-VIII, а саме: здійснення перевірки виконання боржником рішення суду, яке перебуває на примусовому виконанні, а у разі необхідності - складанні акту, тощо. 
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що на момент винесення оскаржуваних постанов державний виконавець діяв не у спосіб, визначений законом, чим порушив положення ст. 64-1 вказаного вище Закону, що свідчить про неправомірність дій, які стали наслідком прийняття оскаржуваних постанов.
Застосовуючи механізм захисту права позивача, порушеного суб`єктом владних повноважень, суд вважає за необхідне визнати дії відповідача неправомірними і визнати неправомірними та скасувати оскаржувані постанови державного виконавця.
Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінивши докази, надані позивачем та враховуючи, що відповідачем на підтвердження правомірності своїх дій пояснень і жодних доказів надано не було, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
При зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3993,60 гривень. 
Відтак, з огляду на положення ч. 1 ст. 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 250, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Богунського районного відділу державної виконавчої служби у м.Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (майдан С.П.Корольова, 3/14, м.Житомир, 10014, РНОКПП/ЄДРПОУ: 35021511) про визнання протиправними дій та скасування постанови - задовольнити.
Визнати дії Богунського районного відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) неправомірними. 
Визнати неправомірною і скасувати постанову державного виконавця Богунського районного відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Козак Т.П. від 29.07.2024 про стягнення виконавчого збору 16000 грн.
Визнати неправомірною і скасувати постанову державного виконавця Богунського районного відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Козак Т.П від 05.08.2024 про стягнення штрафу 1700 грн.
Визнати неправомірною і скасувати постанову державного виконавця Богунського районного відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Козак Т.П від 12.08.2024 про стягнення штрафу 3400 грн.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Богунського районного відділу державної виконавчої служби у м.Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 3993,60 гривень понесених судових витрат.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г.В. Чернова

19.06.26